305 



Videnskabens uindtagelige Stilling kan betegnes med 

 faa Ord. Alle religiøse Teorier og Systemer, der ind- 

 befatte Forestillinger om Verdensskabelse eller paa andre 

 Maader naa ind paa Videnskabens Rige, maa i saa Hen- 

 seende underkaste sig Videnskabens Kontrol og opgive 

 enhver Tanke om at kontrollere Videnskaben. Den mod- 

 satte Fremgangsmaade viste sig ulykkebringende i For- 

 tiden og er ligefrem taabelig i Nutiden. Ethvert System, 

 der \il undgaa den Skæbne, som rammer en Organisme, 

 der er for haard til at afpasse sig efter sin Omgivelse, 

 maa vise sig plastisk i den Grad , som den voxende 

 Viden fordrer. Naar denne Sandhed er bleven fuld- 

 kommen forstaaet, vil Haardheden formildes, den for- 

 nemme Afsondring formindskes; Ting, der nu anses for 

 væsentlige, ville blive opgivne, og Elementer, der nu for- 

 kastes, optagne. Livets Løftelse er Hovedpunktet, og 

 saa længe som blot Dogmatisme, Fanatisme og Intole- 

 ranse holdes borte, kunne forskjellige Løftemetoder an- 

 vendes for at bringe Livet paa et højere Trin. Selve 

 Videnskaben modtager ikke sjælden Bevægelseskraft fra 

 en uden for Videnskaben liggende Kilde. Whewell 

 taler om Begejstringen som en Hindring for Videnskaben, 

 men han mener svage Hoveders Begejstring. Der er en 

 stærk og handlekraftig Begejstring, i hvilken Videnskaben 

 finder en allieret, og det er snarere en Formindskelse af 

 denne Ild end en Svækkelse af det aandelige Klarsyn, 

 der er Grunden til, at Videnskabsmændenes Produktivitet 

 formindskes i deres modnere Alder. Buckle søgte at 

 adskille aandelig Produktivitet fra moralsk Kraft, men tog 

 alvorlig fejl; thi uden en moralsk Kraft, der kan piske 



Femte Række. U. 20 



