307 



Kraft, kunde det sagte være blevet bedre sagt, og be- 

 tydningsfulde Æmner , der nu blev forbigaaede , have 

 erholdt en passende Fremstilling. Men der vilde ikke 

 have fundet nogen væsentlig Afvigelse Sted fra de frem- 

 satte Anskuelser. For mit Vedkommende ere disse An- 

 skuelser ikke fra i Gaar, og hvad Dem angaar, saa mente 

 jeg, at De burde kjende den Omgivelse, der med eller 

 mod Deres Vilje er i Færd med hurtig at omslutte Dem, 

 og lige over for hvilken nogen Tilpasning fra Deres 

 Side kan være nødvendig. Et Vink, som Hamlet giver, 

 lærer imidlertid os alle, hvorledes Hverdagslivets Plager 

 kunne endes, og det staar fuldkomment i Deres og min 

 Magt at kjøbe aandelig Fred for den Pris : aandelig Død. 

 Verden er ikke uden Tilflugtssteder af denne Art, heller 

 ikke mangler det paa Folk, der selv søge Ly og forsøge 

 at overtale andre til at gjøre det samme. Jeg for min 

 Del vilde helst formane Dem til at sky et saadant Ly, 

 at foragte en saadan fornedrende Hvile — at foretrække, 

 hvis Valget blev Dem paatvunget. Oprør for Stillestaaen, 

 Bjærgstrømmens Spring for Mosens Stilhed. I det ene 

 er der i hvert Tilfælde Liv og derfor Haab, i det andet 

 intet. Jeg har berørt omtvistelige Spørgsmaal og ført 

 Dem over farlig Grund — og det til Dels for at sige Dem 

 og gjennem Dem Verden, at med Hensyn til disse Spørgs- 

 maal fordrer Videnskaben uindskrænket Ret til Under- 

 søgelse. Det vedkommer ikke Sagen, hvis man siger, at 

 de af Lucretius og Bruno, af Darwin og Spencer 

 fremsatte Anskuelser kunne være fejlagtige. Heri kunde 

 jeg være enig med Dem, da jeg ganske vist anser det 

 for afgjort, at disse Anskuelser ville undergaa Forandringer. 



20* 



