311 



enhver Kartoffelavler maa tage med i sin Beregning. 

 Efter de sidste Beretninger, jeg har sét, viser Pebrin e- 

 Soten ikke nogen syndeVlig Aftagen i Styrke, om den 

 end til en vis Grad har skiftet Karakter; ja den udbreder 

 sig endog, des værre vel ved egenkjærlige handlendes 

 Ligegyldighed eller Vindesyge, til hine østlige Egne, 

 hvorfra man haabede at kunne faa ubefængte Æg. 

 Over Druesvampen er man derimod mere bleven Herre, 

 og Erfaringen viser, at i det mindste i mange Egne 

 kunne dens Ødelæggelser hæmmes eller fuldstændig 

 standses ved Hjælp af Midler, som enhver forstandig 

 Vinavler kan anvende. Men i de allersidste Aar har en 

 ny Hjemsøgeise vakt en endnu større Uro i Sydfrankrig 

 end Druesvampen paa Grund af den fuldstændige Øde- 

 læggelse af mange af de værdifuldeste Vingaarde, som 

 den paa sin snigende Maade har forvoldt; her er den 

 Snyltegjæst, der volder Sygdommen, imidlertid langt 

 lettere tilgængelig for videnskabelig Undersøgelse. Kimene 

 af Kartoffelsvampen , Pebrinen og Druesvampen ere 

 alle usynlige og lade sig ikke paavise ved vore bedste 

 Instrumenter*); deres Udbredelse, første Udvikling, ja 

 selv deres Tilværelse kan kun middelbart bevises af deres 

 Virkninger og andre Vidnesbyrd, der ledsage disse. 

 Drue -Rodlusen lader sig derimod iagttage gjennem 

 alle Trin af dens vexlende Tilværelse, fra de befrugtede 

 Æg gjennem de fiere paa hinanden følgende kjønsløse 



Det kan ikke være Talerens Mening, at Kartoffelsvampens eller 

 Druesvampens Sporer skulde være absolut usynlige, selv under 

 Mikroskopet, men kun, at det er praktisk umuligt, paa Grund af 

 deres Lidenhed, at afgjøre, om de ere til Stede eller ikke, førend 

 de have udviklet sig i dem og derved røbet deres Nærværelse, 

 eller at gaa ud derfra ved at tage Forholdsregler mod de Syg- 

 domme, som de foranledige. (R.) 



