333 



Vandringer kan det dog ikke antages, at et saa lille, 

 saa svagt og saa blødhudet Insekt som PMjlloxera' qh 

 kan udføre paa denne Maade uden at lide for meget af 

 Luftens Tørhed. 



Af hine vingede og snablede Phylloxerer gives 

 der efter de nyeste Oplysninger heller ikke andet end 

 Hunner (eller rettere »Ammer«), der lægge deres Æg — 

 kun 2 til 5 — mellem de fine Haar paa de unge Blade 

 eller Knopper. Disse Æg ere altid større end de, der 

 lægges af de uvingede Rodlus- -> Ammer « , af en noget 

 anden Form (mere ovale, ikke saa aflange), hvidgule og 

 mere gjennemsigtige end hine, og de blive heller ikke 

 senere saa mørke som disse. Der er desuden to Slags 

 af disse Æg, større (^ Linje lange), der efterhaanden 

 blive mere gule, og mindre (lidt over |'"), der holde sig 

 mere klare. Af disse Æg fremkommer endelig den 

 kjønnede Generation, Hannerne af de mindre. Hun- 

 nerne af de større. Begge ere udstyrede med Vinger*), 

 men mangle Sugesnabel; der er paa dennes Plads 

 kun en lille Vorte, Munden er følgelig aldeles lukket; de 

 kunne og skulle nemlig ikke tage Føde til sig, men kun 

 leve for at forplante sig. Hunnen udmærker sig ved en 

 særegen Form af Følehornene, men da den Forfatter, hvis 

 Angivelser vi her benytte, M. Gi rar d, i øvrigt hverken 

 beskriver dem nærmere eller afbilder dem, maa vi antage, 

 at de ikke i andre Henseender (bortset fra, hvad der 



*) Naar det i nogle Skrifter om dette Dyr hedder, at det kjønnede 

 Kuld er vingeløst, da maa dette efter G ir ard s klare Ord være 

 urigtigt. Formodentlig er man, førend man kjendte Forholdene hos 

 Phylloxera vastatrix, gaaet ud fra Analogien med Egens Phyllo- 

 xera, hvor, som vi siden ville faa at se, det kjønnede Kuld 

 unægtelig er vingeløst, og har troet ad Analogiens Vej at kunne 

 overføre dette Forhold paa Vinens. 



