347 



Bladlus- Ammer, der kun ere forskjellige fra Aarets tid- 

 ligere Kuld derved, at deres Forplantningsredskaber og 

 Æg udvikles meget langsommere end hos . disse. Man 

 ser dem derfor opnaa deres fulde Størrelse uden at lægge 

 Æg, og dette gjøre de overhovedet ikke paa Bladene. 

 Tiden er nu kommen, da disse begynde at blive tørre, og 

 samtidig med at deres vingede S&stre lade sig bortføre 

 af Vinden, udvandrer derfor den hele Skare af vingeløse 

 Ammer fra Bladene langs ned ad Grenene; det er et 

 kritisk Tidspunkt for dem, mange kastes ned af Vind og 

 Regn og gaa til Grunde uden at naa deres Bestem- 

 melsessted, som er Revnerne og Hullerne paa Grenenes 

 Overflade, men især ved Grunden af Aarsskuddene mel- 

 lem de gamle Knopskæl. Der lægge de deres to Slags 

 (mandlige og kvindelige) Æg, og der dø de; men deres 

 mandlige og kvindelige Afkom er i ingen Henseende for- 

 skjelligt fra de vingede Ammers, og med Afsættelsen af 

 et forholdsvis ringe Antal befrugtede Vinteræg slutter 

 Formudviklingen for denne Gang. 



Som det næsten kunde ventes, lykkedes det ikke 

 Balbiani at overvintre sine Vinteræg i sit Værelse. 

 Han maatte derfor næste Foraar opsøge dem i Naturen 

 og fandt dem da ogsaa paa en ung Eg i den botaniske 

 Have i Paris, der Aaret i Forvejen havde været fuld af 

 Phylloxerer, dels ved Grunden af Knopperne, dels paa 

 Indresiden af gamle Knopskæl. De Larver, som han 

 saa komme ud af disse Vinteræg paa de afskaarne Ege- 

 grene, da disses Knopper i April Maaned begyndte at ud- 

 folde sig, havde samme Størrelse som de, der fremkomme 

 af de senere Sommerkulds Æg (c. |^'"), men de var 

 brune med sorte Ben og Følehorn, havde en mere 

 rundagtig Form, større rødbrune Øjne og frembød 



