Om kjødædende Planter. 



Af Eug. Warming. 



Under ovennævnte Titel har man i det sidste Par Aar 

 hyppig set Artikler og Notiser saa vel i Fagskrifter, 

 navnlig i nordamerikanske og engelske, som ogsaa i 

 Dagblade; det store Publikums Opmærksomhed er bleven 

 vakt og dets Nysgjerrighed pirret; med Studsen og Tvivl 

 have mange vist spurgt, hvordan det vel skulde gaa 

 til, at Planter fange og fortære Insekter og andre Smaa- 

 dyr, det vilde jo være at vende op og ned paa Naturen; 

 Planten har ingen Mund og ingen Mave, hvordan 

 skulde den kunne spise et Dyr? — Det er vel nærmest 

 den Forestilling, at der til at fordøje slig fast Føde 

 nødvendigvis hører et Fordøjelses-Apparat som det, man 

 mere eller mindre nøje kj ender hos de højere Dyr, der 

 har bragt de fleste til at betragte det hele som en 

 amerikansk Historie. Men nærmere beset kan der fra 

 den Side aldeles ingen Van.skeligheder tænkes, der skulde 

 forbyde en Plante at ernære sig paa den Vis. Planten 

 optager sin Føde, saaledes have vi jo hidtil lært, ad 

 to Veje: fra Luften, af hvis Kulsyre den faar omtrent 

 Halvdelen af sin Vægt i tør Tilstand, og fra Jorden 

 gjennem Roden. Gjennem de fine Haar, der ere til 



Femte Række. II. 23 



