362 



holdt, ja undertiden næsten knust. Er det en fugtig lille Del af 

 et dyrisk Legeme, der er fanget, foregaar det samme Luk- 

 ningsfænomen. Hvad Drosera opnaar ved sin Slim, det 

 opnaar /)/o?iæ« ved sin Pirrelighed for momentan Berøring; 

 Børsterne ere her helt anderledes byggede, de afsondre 

 ingen Slim og kunne heller ikke opsuge Vædske, thi naar 

 en Draabe kulsur Ammoniak, der jo virkede saa kraftig 

 paa /)ro5em-Kjertlerne, anbragtes paa en af dem, skete 

 der hverken nogen Bevægelse eller Forandring i Celle- 

 indholdet, hvilket sidste heller ikke findes under den al- 

 mindelige Bevægelse. 



Smaadyr kunne altsaa fanges og fanges virkelig 

 ogsaa, det vide vi i omtrent et Aarhundrede, og deraf 

 har Planten jo ogsaa faaet Navn; der blev endog i for- 

 rige Aarhundrede udtalt den Mening, at Bladet af ren 

 Dyrekjærlighed havde sine sex Børster for ved dem at give 

 det fangede Dyr et coup de grace. Men hvorledes for- 

 døjer og fortærer Bladet de fangne Dyr? 



Er det et ikke organisk Legeme, der f. Ex. af 

 Vinden føres hen og pirrer Bladet, eller udfører man 

 paa anden Maade (f. Ex. ved at lægge et Stykke Papir, 

 Træ, Sten paa det) en ren mekanisk Pirring, sker det 

 samme, som naar Byttet slipper ud, Bladet aabner sig 

 snart igjen og er tørt lige som før; der er ingen Saft 

 bleven afsondret. Ligesom hos Soldug er det altsaa 

 indrettet saaledes, at det ikke spilder sin Kraft paa 

 ufordøjelige Dele, og mærkværdig nok kunne heller ikke 

 Regndraabernes Fald paa Bladet fremkalde nogen Be- 

 vægelse. Men er det et Dyr eller et dyrisk, lidt fugtigt 

 kvælstofrigt Legeme, der er fanget, holder Bladet sig 

 lukket i mindst en Uge, og nu sættes en Mængde smaa 

 rødlige Kjertelhaar, som dække næsten hele Bladets Over- 



