377 



af de hule Blade løber en høj Kam eller Vinge, og at 

 der paa den ene Side af Mundingen findes et hos A mere 

 opret, hos B hen over Mundingen bøjet Laag. Man har 

 fortalt, at dette Laag var fastgjort til Bladet ved et 

 Hængsel , og at det lukkede sig i Tørke for at forhindre 

 Vandet fra at fordampe, men dette er ikke sandt; Laa- 

 get er ganske solidt fastgjort. Der er nu ogsaa her for 

 det første en »tillokkende« Flade, nemlig paa Indersiden 

 af Laaget og i Mundingen af Bladet, hvor der udsvedes 

 en sød Saft, og hos én Art gaar der oven i Kjøbet efter 

 Dr. Mellichamps Undersøgelser en honningsød Sti 

 langs begge Sider af den omtalte Kam ned til Jorden, 

 ad hvilken Insekterne paa den snedigste Maade ledes til 

 deres Undergang. Længere nede i Bladet kommer der 

 saa en »Glidebane«, i det Overfladen er dannet af glas- 

 klare Celler, som forlænges i korte, kegledannede Smaa- 

 torne ; disse ligge som Stenene paa et Tag med Spidserne 

 nedad, man rutscher let ned ad dem, men kommer 

 vanskelig op. Dei'næst er der en kjertelbærende Flade, 

 som heller ikke giver noget Fodfæste, og hos nogle Arter 

 skal der endog være en »fastholdende« Flade i den ne- 

 derste Del af Bladet med stive mod Midten sammen- 

 løbende Haar. Det er rimeligvis fra de talrige Kjertier, 

 at den Vædske afsondres, der findes hos de fleste Arter*), 

 og som er slimet, har en egen sammensnærpende Smag 

 og udøver en ganske ejendommelig Virkning paa de In- 

 sekter, der falde ned i den. »En Flue, som man kaster 

 i Vand, undslipper let, fordi Vandet ikke hæfter sig ved 



*) Alle Arter ere ikke indrettede ens; den i vor Have dyrkede synes ikke 

 indrettet paa at fange Insekter som de andre, i det den ingen 

 Honningdannelse har og ingen særlig Saft i Bladhuleu , men In- 

 sekter findes dog mellem Haarene -i denne. 



