393 



Kemi, som nu begyndte at tiltrække sig Opmærksomhed, 

 frembød flere Vanskeligheder. 



Det er en bekjendt Sag, at den utallige Mængde af 

 Stoffer, som Naturen har udbredt i Dyrenes og Planternes 

 Bygningsdele, ere sammensatte af et lidet Antal af Grund- 

 stoffer : Kul, Brint, Ilt og ofte Kvælstof. De adskille sig 

 følgelig ikke fra hverandre ved de Grundstoffer, der danne 

 Forbindelserne, men ved Antallet af Atomer og Maaden, 

 hvorpaa disse ere ordnede. I det disse Atomer ophobes 

 i forskjelligt Antal og ordnes paa forskjellige Maader, 

 frembringe de et uendeligt Antal af forskjellige kemiske 

 Forbindelser, hver med sine bestemt udprægede kemiske 

 Artsmærker. Men hvorledes ere disse Atomer ord- 

 nede? Hvorledes ere disse organiske Molekyler byg- 

 gede, der trods Overensstemmelsen i de sammensættende 

 Grundstoffer forbavse os ved den uendelige Forskjel- 

 Jighed i Egenskaber? Berzelius var ikke i Tvivl 

 om, hvorledes han skulde besvare dette Spørgsmaal. 

 Han betragtede de organiske Forbindelser paa samme 

 Maade som Stofferne i den uorganiske Kemi; hist bar 

 han sig ad som her, samlede Atomerne i to Grupper, i 

 det han paa den ene Side opstillede de elektropositive 

 Grundstoffer, Kul og Brint, og paa den anden Side den 

 elektronegative Ilt; og da man senere ved Kunst havde 

 dannet organiske Forbindelser, der indeholde Klor, blev 

 dette kraftig virkende Grundstofs Atomer anbragte paa 

 samme Side som Iltens, i det de begge uden Undtagelse 

 i de toleddede Forbindelser dannede det elektronegativ 

 Led, medens Kulstoffets og Brintens Atomer dannede det 

 elektropositive Radikal. Saaledes søgte denne udmærkede 

 Mand, der har bragt den uorganiske Kemi saa vidt frem, 

 at forme de organiske Molekyler i Overensstemmelse 

 med de Forbindelser i den livløse Natur, som han havde 



