399 



tende Meningsstrid og indeholdt Spiren til et virkeligt 

 Fremskridt. 



Disse typiske Stoffer forestille i Virkeligheden for- 

 skjellige Former af Forbindelser, hvis Forskjelligheder 

 maa henføres til selve Grundstoffernes Natur. Disse 

 paatrykke enhver af de typiske Forbindelser et særeget 

 Præg og en ejendommelig Form. Klorets Atomer ere 

 saaledes dannede, at der til ét af dem kun behøves ét 

 Atom Brint for at danne Klorbrinte, medens ét Atom 

 Ilt udfordrer to Atomer Brint for at kunne danne Vand, 

 ét Atom Kvælstof tre Atomer Brint for at frembringe 

 Ammoniak og endelig ét Atom Kulstof fire Atomer Brint 

 for at frembringe let Kulbrinte (Sumpgas). Hvor for- 

 skjellig er ikke disse Grundstoffers Evne til at indgaa 

 Forbindelse, saa at sige deres Begjærlighed efter Brint ! 

 Maa man ikke vente, at denne Forskjel staar i Forbin- 

 delse med visse Ejendommeligheder i Atomernes Til- 

 værelsesmaade, visse Egenskaber, der ere uadskillelig 

 forbundne med selve Stoffet og derfor paatrykke enhver 

 af disse Brintforbindelser sit Særpræg? Saaledes for- 

 holder det sig i Virkeligheden. 



Det er nu almindelig antaget, at Atomerne ikke ere 

 i Hvile, selv i de tilsyneladende fasteste Stoffer og i 

 færdigdannede Forbindelser. I det Øjeblik Forbindelserne 

 dannes, opstaar der heftige Sammenstød mellem Atomerne. 

 Ved dette Sammenstød udvikles i Almindelighed Varme, 

 svarende til det Tab af levende Kraft, som foranlediges 

 ved, at Stofferne indgaa som Led i en Forbindelse, og 

 Varmetoningens Styrke giver et Maal for Styrken af den 

 kemiske Tiltrækningskraft, der har bevirket Forbindelsens 

 Dannelse. Men der kommer ved de kemiske Forbindelsers 

 Dannelse foruden Størrelsen af Tiltrækningskraften, som 



26* 



