411 



Spektrets mørke Linjer, og Kirchhoff har opdaget, at 

 visse af disse mørke Linjer indtage samme Plads som 

 de lyse Linjer, der fremkomme i glødende Metallers Spek- 

 trum. Den sidst nævnte Fysiker har tillige, i det han 

 gav en Iagttagelse af Foucault en almindelig Anven- 

 delse, opdaget, at de lyse Linjer under visse Forhold 

 kunne formørkes og »vendes om«, og at de da falde 

 sammen med Solspektrets mørke Linjer. 



Vi have heraf kunnet slutte, at disse mørke Linjer 

 have en lignende Oprindelse og skyldes glødende Metal- 

 ler, der i Dampform omgive Solen, og at dette Himmel- 

 legeme, dei giver os Varme, Lys og Liv, er sammensat 

 af de samme Stoffer som vor Jord. Disse Stoffer ere 

 Brint og forskjellige Metaller. De ere ikke ligelig for- 

 delte i Solens Masse og dens luftformige Indhylning; 

 Brinten, som er det flygtigste Stof, føres op til større 

 Højder af Soloverfladen end Metallerne. Dette Hav af 

 glødende Luftarter er aldrig i Hvile, det gjennemhvirvles 

 af mægtige Stormvinde. Umaadelige Søjler hvirvles op 

 til en Højde af 60,000 Mile over Solatmosfæren; dette 

 er »Protuberanserne« , der lyse med et for dem ejen- 

 dommeligt, rødligt Skjær, og de ere efter Jan s s en og 

 Lockyer dannede af meget fortyndet Brint og et ukjendt 

 Stof, »Helium«. Den lysende Kugle selv, » Fotosfæren «, 

 giver det samme Spektrum, som de sædvanlige Metaller 

 med Undtagelse af Guld, Sølv, Platin og Kvægsølv. De 

 ædle Metaller, der have en ringe Tiltrækningskraft til 

 Ilt, mangis. Paa den anden Side er der i Solspektret 

 mørke Linjer, der vel ligne Striberne fra vor Jordklodes 

 Metaller, men ikke falde sammen med dem. Metal- 

 loidernes Linjer mangle saa vel som de Linjer, der frem- 

 komme af sammensatte Forbindelser. Det luftformige 



