412 



Hylster er opvarmet til en saadan Glødhede, at ingen 

 kemisk Forbindelse kan modstaa den. 



De Fraunhoferske Linjer ere mørke, men Linjerne 

 fra »Protuberanserne« ere lyse ligesom Linjerne i de 

 Spektrer, der ere ejendommelige for de glødende Metal- 

 dampe, og det samme er Tilfældet med de Striber, der 

 fremkomme ved en Solformørkelse umiddelbart efter So- 

 lens Forsvinden eller mniddelbart førend dens Fremkomst. 

 Dette er en lærerig Kjendsgjerning, som liar givet os 

 meget vigtige og nøjagtige Oplysninger om Solens fysiske 

 Beskaffenhed. 



Jeg har hidtil kun talt om Solkemien, men Spektro- 

 skopet har gjennemforsket hele Himmelrummets umaade- 

 lige Dybder. Lyset fra Hundreder af Stjærner er blevet 

 undersøgt ved dets Hjælp, og næppe synlige Taagestjærner 

 have maattet aabenbare os Beskaffenheden af deres Straa- 

 ler. Det i mange Tilfælde svage Lys, der udstraaler fra 

 en Del af Stjærnerne, giver et Spektrum med mørke Lin- 

 jer ligesom Solens, og vi lære heraf, at disse Stjærner 

 have samme Bygning som vor Sol. »Aldebarans« Spek- 

 trum indeholder Kj endetegn paa Brint, Magnium og Kal- 

 cium, der i rigelig Mængde ere til Stede i Sollyset, men 

 ogsaa paa Metaller, der ere sjældne eller mangle paa 

 Solen, som Tellur, Antimon og Kvægsølv. 



Endogsaa Taagestjærner, der frembringe en mere 

 end 20,000 Gange saa svag Belysning som et Lys 

 i 600 Alens Afstand, have givet et Spektrum, og deres 

 svage Lys er meget simpelt sammensat, i det Spektret 

 bestaar af to eller tre lyse Linjer, den ene frembragt af 

 Brint, den anden af Kvælstof. Disse Taagestjærner, der 

 give et Spektrum med lyse Linjer, ere dem, som selv 

 de stærkeste Stjærnekikkerter ikke have kunnet opløse; 



