415 



skaber og dets Fordeling i Verdensaltet. De lære os, 

 at de Verdner, der ere spredte rundt i det hele uendelige 

 Verdensrum, ere byggede som vort eget Solsystem, og 

 at i den store Verdensbygning er alt Bevægelse, lov- 

 bunden Bevægelse. Hertil kommer da den nye og 

 mærkelige Kjendsgjerning, at den himmelske »Sfærehar- 

 moni,« som Pythagoras lærte, og som en nyere Dig- 

 ter har lovprist i et udødeligt Digt, at den gjenfindes i 

 den uendelig lille Atomverden. Ogsaa her er alt lovbun- 

 den Bevægelse, og Atomerne, der ved deres Sammenhob- 

 ning danne VerdensstofFet, ere aldrig i Hvile. Et Støv- 

 gran er opfyldt af en uendelig Mængde af Stof-Enheder, 

 der ere i uafbrudt Bevægelse. Alt svinger frem og til- 

 bage i denne lille Verden, og denne Stoffets almindelige 

 Rastløshed, denne »atomistiske Musik«, for at blive i den 

 gamle Filosofs Lignelser, har sit tilsvarende Forbillede i 

 de lovbundne Bevægelser i Verdensbygningen. Er det 

 ikke sandt, at Indbildningskraften i lige Grad bliver sat 

 i Bevægelse og Tanken forvirret, hvad enten man fæster 

 Opmærksomheden paa Verdensrummets Uendelighed eller 

 paa de Millioner af Atomer, der indeholdes i en Vand- 

 draabe? Man mindes om Pascals Ord: »Jeg vil skildre 

 ikke blot det synlige Verdenshele, men ogsaa den Uende- 

 lighed i Naturen, som viser sig inden for Atomets snævre 

 Virkekreds; man vil der opdage en Uendelighed af 

 Verdner, hver med sin Himmelhvælving ligesom i den 

 synlige Verdensbygning. « 



Stoffet er overalt det samme; Brinten i Vandet gj en- 

 finde vi i Solen, i Sirius og i Taagestjærnerne, overalt 

 er den i Bevægelse og i Svingning, og disse Bevægelser, 

 der vise sig uadskillelig knyttede til Atomerne, ere Op- 

 rindelsen til alle de fysiske og kemiske Kræfter. 



27* 



