427 



Honningen afsondres af særegne Cellelag, der kunne 

 findes paa de forskjelligste Steder i Blomsten, paa Kron- 

 bladene (Fig. 4, 1 og 2), Støvtraadene, Griffelen, Frugt- 

 knuden (Fig. 4, 3) eller en kjødfuld Skive, der sidder 

 over eller under Frugtknuden (Fig. 9); hos vore alminde- 

 lige Gjøgeurter, hvis ene Blomsterblad er uddraget til en 

 lang Spore, findes Honningen i Sporens Væg og er dæk- 

 ket af en Hinde, som Insektet maa gjennembryde, før det 

 kan opsuge den; Sporens hule Rum er tørt. Ellers af- 

 sondres Honningen gjærne i Draaber, der opsamles i 

 særegne Honninggj emmer. Gruber, Render el. lign., hvis 

 Bund og Sider ere glatte, saa at de let kunne tømmes. 

 De ere anbragte i Bunden af Blomsten, ofte saa dybt, 

 at man ikke skulde tro det muligt, at et Insekt kunde 

 naa Saften; der er f. Ex. paa Madagaskar fundet en 

 Gjøgeurt, Angræcum sesquipedale, hvis Spore er ikke min- 

 dre end elleve Tommer lang, og i Bunden af den op- 

 bevares Saften; først længe efter opdagede man paa de 

 samme Lokaliteter en Sommerfugl, hvis Snabel kan 

 strækkes ud til omtrent samme Længde. Men der hører 

 endnu et Hjul til denne Mekanisme : Honningdækket, der 

 skjærmer den kostelige Vædske mod Regnen og de ubudne 

 Gjæster. Hos Tvetanden (Fig. 7) se vi, at den indre 

 Side af Kronrøret er forsynet med en Krans af stive 

 Haar, der ikke tillade en Vanddraabe at trænge videre, 

 hvis den skulde være passeret forbi den hvælvede Over- 

 læbe; hos Oxetungen (Anchusa, Fig. 5) er den øverste 

 Del af Kronrøret besat med fem stivhaarede Skæl, der 

 gjøre samme Tjeneste, og som Insektet altsaa maa løfte 

 for at naa ned til Honningen. Undertiden mangler Hon- 

 ningdækket, men Blomsten er da i Besiddelse af den 



