440 



saa fortrinlig skikket til Insektbestøvning. Det øverste 

 af de to ydre Kronblade fortsætter sig bagtil i en noget 

 nedad rettet, 12 Millimetre lang Spore, hvis nederste Del 

 (4 — 5 Mm.) er fyldt med Honning. For at opsuge denne 

 sætter Insektet sig paa det nederste af de to ydre Kron- 

 blade eller paa de to indre og stikker Snabelen ned 

 gjennem Aabningen mellem de to indre og det øverste 

 Kronblad; det vil ved denne Bevægelse trykke de indre 

 Kronblade ned, medens den stive Griffel beholder sin 

 Stilling og altsaa bringer Støvmassen i Berøring med In- 

 sektets Bugflade. Paa denne Maade har man set en Bi 

 med omtrent 20 Mm. lang Snabel (Anihopho?xi pilipes) be- 

 søge den ene Blomst efter den anden. Blomsterne ud- 

 vikle sig nedenfra opad i Klasen, og Bien begynder 

 derfor ogsaa med at besøge de nederste Blomster, der 

 maaske allerede have mistet deres Støv, men hvis Ar er 

 rede til at modtage Støv fra en yngre Blomst; den af- 

 giver altsaa dette og modtager kort efter en ny Behold- 

 ning af de øvre Blomster. Den almindelige Bi kan ikke 

 naa Honningen med sin 6 Mm. lange Snabel; ikke desto 

 mindre besøger den ofte Lærkesporen, men for at samle 

 Støv i sine »Kurve«, hvorved den selvfølgelig ogsaa kan 

 udføre Fremmedbestøvningen. 



Hos den almindelige Akeleje (Aquilegia) er Sporen 

 endnu længere, den varierer mellem 10 og 17 Mm. Den 

 hængende Blomst bestaa ryderst af fem brede, blaa Bæger- 

 blade; inden for disse sidde Kronbladene, der forlænge sig 

 opad i den lange, hule Spore, hvis yderste Spids er 

 krummet indad og nedad; midt i Blomsten hænger den 

 af Støvdragere og Støvvej dannede Søjle. Honningen af- 

 sondres af den nedad krummede Del af Sporen og op- 

 bevares her; følgelig kan kun et Insekt med en meget 



