446 



svinde, før det bliver Dag, og andre beskyttes ved deres 

 overordentlig ringe Størrelse. 



Hvis man nu vil overveje disse Sætninger, der grunde 

 sig paa Iagttagelse; hvis man vil underkaste dem den 

 strængeste Prøvelse, om man vil, med Ønsket om at 

 finde dem slet begrundede, men uden forudfattede 

 Meninger og med det Formaal at naa Sandheden: saa 

 tvivler jeg ikke om, at man vil slutte sig til min An- 

 skuelse, og at selv de, der have mest Sympati med 

 Fuglene, ville tilstaa ikke at have tænkt paa alt dette. 

 Hvad mig angaar, da føler jeg en saa levende Over- 

 bevisning hos mig, at jeg uden Anmasselse tør byde alle 

 Modsigelser og al Kritik Trods. 



Men, vil man da sige. Agerdyrkeren har altsaa ingen 

 Hjælp at vente fra andre end sig selv? Jeg har allerede 

 i Begyndelsen sagt, at Menneskets Evne til at betvinge 

 Insekterne nu til Dags meget betvivles, og det er det util- 

 strækkelige i de gjorte Anstrængelser, det er den op- 

 mærksomme Iagttagelse af Kjendsgjerningerne, der have 

 ført til denne ubehagelige Slutning. Paa den Tid, da 

 man troede mest paa Virkningen af Menneskets Mellem- 

 komst, da man fra alle Sider opfordrede til at forfølge 

 Insekterne og søgte at stille Forsvarsmidler til vor Raa- 

 dighed, erklærede jeg Mennesket for afmægtigt, i det jeg 

 udtalte*): »Hvorledes dette nu end forholder sig, maa 

 jeg, ganske almindelig talt, erklære det for ubestrideligt, 

 at Mennesket, betragtet fra et landøkonomisk Synspunkt, 

 ikke har noget virksomt Middel til at forebygge Insek- 



*) Quelques considérations sur les insectes nuisibles å l'agriculture. 

 (Add. de la Société agricole, scientifique et littéraire des Pyré- 

 nées-Orientales. 1851, t VIII., p. 310.) 



