447 



ternes Angreb eller til at tvinge dem til for bestandig 

 at Qærne sig. Spørgsmaalet indskrænker sig derfor til, 

 hvor vidt er det Mennesket muligt at udrydde dem, naar 

 de allerede have overfaldet hans Ejendom? Jeg vilde 

 aldrig blive færdig, hvis jeg nogenlunde udførlig vilde 

 gjennemgaa den lange Række af Insekter, der ere Ager- 

 dyrkningens Fjender; Professor Heiré har skrevet en 

 Bog om dem, der anfalde Markprodukterne; Ratzeburg 

 har udgivet et større Værk om dem, der skade Skovene, 

 og talrige Afhandlinger, der findes spredte omkring i 

 landøkonomiske og naturvidenskabelige Tidsskrifter, have 

 udpeget mange andre, der ikke omtales af disse to For- 

 fattere; men endnu kjender jeg ingen Fremgangsmaade, 

 hvorved man med Held kan forsvare sig mod et eneste 

 af disse Dyr. Vil dette nu sige, at man spilder sin 

 Tid ved at undersøge disse Insekters Vaner, Levevis og 

 Forvandlinger, og at de lærde Mænd, der ofre sig til 

 saadanne Iagttagelser, opslide deres Aand og deres Ud- 

 holdenhed paa Ubetydeligheder? Himlen bevare mig fra 

 at udtale en saadan Anskuelse! Det grundige Studium 

 af Insekternes Levevis har ikke blot en stor Tiltræknings- 

 kraft og en stor videnskabelig Interesse.; det kan ogsaa 

 undertiden oplyse Agerdyrkeren og Forstmanden om de 

 Forholdsregler, han maa tage for i det heldigste Øjeblik 

 at ramme nogle af de Fjender, der omgive ham, for at 

 skuffe eller modvirke deres Ødelæggelses-Instinkter.« 



De Resultater, som lade sig opnaa ad denne Vej, 

 ere vel meget ufyldestgj ørende, men dog altid noget. Og 

 Mennesket har unægtelig til at faa dem sat i Værk hur- 

 tigere og efter en mere udstrakt Maalestok, uden sin 

 personlige Optræden, talrige Forbundsfæller, af hvilke 

 enhver bringer sit Bidrag af Hjælp og tjener Mennesket 



29* 



