454 



tiden, at Majmaaned er meget varm og uden Regn, saa 

 at Sandet udtørres og bliver brændende hedt; Pupperne 

 dræbes da massevis, og der er kun Frelse for dem, der 

 befinde sig paa Skyggesiden af en eller anden Grøft eller 

 i et Jordsmon, der af Naturen er en Smule køligt; paa 

 denne Maade blive de mange Tusender af Reder fra ét 

 Aar bragte ned til enkelte sjældne Samfund i det næste. 

 Ledsaget af stærk Hede tilintetgjør Tørheden af og til 

 hele Generationer af andre Pupper og Nymfer, som skjule 

 sig i de øvre Jordlag; thi selv de Larver, der leve under 

 Jorden, nærme sig Overfladen paa Tidspunktet for deres 

 Forvandling, for at det fuldkomne Insekt lettere kan 

 svinge sig i Vejret. Tørke udrydder ligeledes uhyre Masser 

 Larver, der leve i Skarn eller under Træbark. 



En vedholdende Fugtighed har ligeledes sine Farer 

 for Insekterne, thi den udvikler i de Smuthuller, hvori 

 mange Larver ere nødsagede til at leve. Skimmel og 

 andre svampagtige Dannelser, der volde deres Død. 



Milde Vintre, Foraar og Somre, hvis Varme kun 

 mildnes ved Regnfald, have naturligvis den modsatte 

 Virkning af Kulde, Tørhed og stillestaaende Fugtighed; 

 men uafhængigt af disse Vejrforhold er der andre, hvis 

 Virkemaade det endnu ikke er os givet at forklare; vi 

 maa indskrænke os til at paapege deres hemmeligheds- 

 fulde Virkninger, der snart ere gavnlige, snart fordærve- 

 lige for vor Høst, og som maa være af meget stor 

 Betydning saa vel for Insekternes Forøgelse som for 

 deres Tilintetgjørelse, i det vi have dem at takke for 

 pludselige og skrækkelige Overfald eller for lige saa 

 pludselige, men velgjørende Udryddelser. Hvilken For- 

 skjel mellem disse store Midler, som Naturen anvender, 

 og dem, som vi finde hos os selv eller hos de Forbunds- 



