456 



gjørelsen af en eneste snyltende Art kunde have de al- 

 vorligste Følger. Snylteinsektet giver sig nemlig altid i 

 Kast med et bestemt Insekt; det er dettes uforsonlige 

 Fjende, arbejder med Heftighed paa dets Undergang og 

 udviser i Kampen for dette Maal den største Haard- 

 nakkethed, det vidunderligste Instinkt, de mest forbav- 

 sende Hjælpekilder. Heri ligger Grunden til, at Snylte- 

 loven er en Ligevægtslov i Naturen. 



Det er ganske sandt, at et af vore nyttige Insekter, 

 Bien, har sine Snyltedyr; Larverne af Trichodes apiarius 

 fortære dens Yngel*), Larverne af et Møl, Galleria ce- 

 rella, ødelægge dens Voxkager, og Cetonia opaca, der be- 

 skyttes af sit uigjennemtrængelige Panser, gaar ustraffet 

 ind og røver dens Honning. Det er ligeledes sandt, at 

 Insekter, der ere os ligegyldige, ere Ofre for Snyltedyr; 

 men hvad vedkomme disse os? For os er det kun af 

 Interesse at vide, om de Insekter, der skade os, ligeledes 

 have deres Fjender, og det, vil man se, er Tilfældet. 



Billernes Orden leverer et temmelig stort Antal 

 af nyttige Snyltedyr. Naar en af de for Granen for- 

 dærvelige Barkbiller, Bostrichus stenographusj lægger sine 

 Æg under Barken, gaar Platijsoma oblongum ind ad det 

 Hul, den har boret, og lægger sine Æg i dens Gang; af 

 disse Æg udgaa Rovlarver, der fortære Barkbillens. 

 Andre Biller bære sig ad paa samme Maade med forskjel- 

 lige andre Barkbiller; Larverne af Plegaderus diseisus ud- 

 rydde dem af Scolytusdestructor, Aulonium sulcatum er forlenet 

 med Bostrichus laricis, Colydiunum elongatmn med Platypus 

 cylindrus, Rhizophagus depressus med Blastophagics piniperda 



*) Hr. Gamet har betvWlet denne formentlige Kjendsgjeruing og 

 forsikrer, at dette Insekt kun lever af Skarn og Exkrementer. 



