460 



Hvad er det for et langt og smækkert Insekt med 

 lang »Hale«, som tumler sig omkring denne Bunke Egetræ, 

 der indvendig i Veddet nærer Clytus-J^BXvQx'i Lad os 

 ikke tabe denne Hveps af Sigte; det QxRhyssa manifestoria, og 

 dens Fremgangsmaade vil interessere Dem. Den sætter 

 sig paa et Stykke Træ; nu banker den med sine sit- 

 rende Følehorn kraftig paa Barken. Disse Følehorn 

 ere Lugtens Sæde; den undersøger, om Træklodsen ikke 

 skulde indeholde nogen Clytus-h^xYQ, og til at skaffe sig 

 Vished herom betjener den sig af en Sans, der ikke let 

 bedrager den. Træklodsen er uden Tvivl ubeboet, thi 

 den gaar hen til en anden og løber hen over den, i det 

 den hele Tiden banker paa Barken med Følehornene. 

 Endelig stanser den. Følehornene blive et Øjeblik ved at 

 sitre, men holdes derpaa ubevægelige mod Overfladen. 

 Hvepsen har aabenbart sporet et Bytte og er i Beraad 

 med sig selv, om det nu ogsaa virkelig er det, den at- 

 traar, og om det er saa nær, at den kan naa det? Re- 

 sultatet af disse Undersøgelser er tilfredsstillende ; den 

 rejser sig paa sine lange røde Ben, stikker sin lange 

 »Hale«, der kun har et Hestehaars Fasthed, ind under 

 Kroppen, bringer derpaa dens Spids, der baade er Bor 

 og Sav, i Berøring med Barken, hvorpaa den giver sig 

 til at bore. Lad os, medens den er beskæftiget med 

 dette Arbejde, der tilsyneladende er over dens Kræfter 

 og Midler, beundre dens taalmodige Søgen, dens sikre 

 Lugt, Nøjagtigheden af dens Skjøn, der angiver den netop 

 det Punkt, som den bør angribe for at træffe den Larve, 

 den søger, og netop den Dybde, hvori denne Larve be- 

 finder sig, hvilken Dybde ikke maa overskride Længden 

 af dens Boreredskab, naar den ikke skal gj øre sig for- 

 gjæves Ulejlighed; men vil det være den muligt at gjen- 



