461 



nemtrænge saa haard en Bark og saa haardt et Ved med 

 et simpelt Hestehaar? Ja dette »Hestehaar« føres med 

 en vidunderlig Behændighed, med et Liv og en Kraft, 

 som ikke synes at kunne trættes, og desuden har Ar- 

 bejderen selv hævet vore Tvivl, thi hans Bor er allerede 

 til Dels forsvundet i Barken. Den fortsætter sit Arbejde, 

 i det den regelmæssig og forsigtig bevæger sin Bagkrop 

 frem og tilbage, og efter i hele Timer at have siddet 

 som stivnet paa sine Ben , hvad der forraader en stor 

 Muskelkraft hos den, naar den endelig sin Hensigt: den 

 træffer Larven og trænger ind i dens Legeme med sit 

 Bor, der i sig selv er uskadeligt. Men dette Bor, som 

 vi hidtil have sammenlignet med et Hestehaar, viser sig 

 til vor Overraskelse at være tillige et Rør, en Læggebraad! 

 Insektet lader gjennem dette Rør et Æg glide ned i sit 

 Offers Indvolde, og af dette Æg vil der udgaa en 

 gnavende og morderisk Snylteorm. Derefter løsriver 

 Bhyssa'en sig for atter at begynde sin Søgen og gj en- 

 tage den her beskrevne Operation lige saa mange Gange, 

 som den har Æg at lægge. 



Man maa ikke tro , at jeg har valgt et vilkaarligt 

 Exempel og har fundet for godt at udpege Instinktet og 

 Sindrigheden hos et Insekt, hvis Begavelse er en Und- 

 tagelse. Tusender af andre Snylteinsekter efterligne disse 

 Kunstgreb og bruge tilsvarende og lige saa mærkelige 

 Fremgangsmaader, og nogle af disse Dyr ere af en saa 

 forsvindende Størrelse, at vi staa som bedøvede lige over 

 for saa megen Forstand og saa mange Hjælpekilder i saa 

 smaa Legemer. 



Vi ere ligeledes i stor Taknemmelighedsgjæld til de 

 Tovingedes Orden; Larverne af Rovfluer og Klæger, 

 der leve under Jorden , fortære Oldenborrelarverne ; La- 



Femte Række. II. 30 



