464 



til at ødelægge Fjermøl. Dens Fremkomst i saa stort 

 Antal er Bevis for, at den har udryddet Millioner af den 

 fordømte Sommerfugls Larver, og at vi til næste Aar 

 sandsynligvis ville være saa godt som aldeles befriede 

 for denne Plage.« Jeg havde nemlig gjenkjendt en næ- 

 sten mikroskopisk Snyltehveps, Pleromalus boucheamis, 

 der lægger sine Æg i Kaalorraens Legeme; af disse Æg 

 udgaa senere Orme, der, naar de komme til Verden, for- 

 tære Kaalormen. Min Forudsigelse gik i Opfyldelse; 

 i 1868 havde vi, som sagt, kun faa Fjermøl! — Behøves 

 der mere for at godtgjøre Snyltedyrenes Nytte og Betyd- 

 ningen af de Tjenester, de kunne yde os? 



I Korthed kunne vi altsaa sige, at Hungersnød, for- 

 anlediget ved Individernes alt for store Forøgelse, Vejr- 

 forhold, der ere skadelige for deres Udvikling eller deres 

 Forvandlinger, og en forøget Frembringelse af Snyltedyr 

 ere de almægtige Fremgangsmaader, som Naturen an- 

 vender, de eneste, der ere ufejlbare, og hvis Virkning 

 Mennesket sjælden vil oppebie forgjæves. 



Og hvad bliver der saa af Spørgsmaalet om Fug- 

 lene? Hvo er den Mand, han være nok saa gjennem- 

 trængt af Forestillingen om Fuglenes Nytte for Agerdyrk- 

 ningen, der ikke føler sin Mening rokket? Hvo ser ikke, 

 at i det de jage Insekter uden at gjøre mindste Forskjel 

 paa dem, udrydde de foruden mange Arter, der ere os 

 ligegyldige, en Mængde nyttige Insekter og fremfor alt 

 Snylteinsekter , der, da de paa lidt nær alle ere Dag- 

 insekter og begavede med stor Livlighed, ere særlig 

 udsatte for at blive Fuglenes Bytte? Jeg har intet imod, 

 at man dadler visse Jagtmisbrug, at man gjør Indsigelse 

 mod Jagt paa fremmed Grund, at man vænner Børnene 

 til at skaane Rederne; men gid man vilde ophøre at 



