4i39 



kommer endnu, at Mennesket ved sin massevise Dyrkning af 

 enkelte Planter har givet Anledning til en ensidig Udvik- 

 ling af disse Fjender af Insektklassen. Naar Fuglene 

 ikke ere i Stand til at holde disse inden for visse Skran- 

 ker, er det, fordi deres Antal Aar efter Aar tager af i 

 en forfærdelig Grad. Han skildrer i stærke Udtryk den 

 lovlige og ulovlige Fangst, der navnlig langs Middelhavets 

 Kyster finder Sted ved Næt, Doner, Fælder, Limpinde 

 osv. , naar Trækfuglene ankomme trætte og hung- 

 rige fra deres lange Rejse over Søen. Han viser, 

 at det er en stor Fejltagelse af Hr. Perris, hvis han 

 mener, at faa andre Lande ere saa gjæstmilde og skaan- 

 somme mod Fuglene som Frankrig; tværtimod, næst efter 

 Italien er der ikke noget Land i Evropa, der er værre 

 imod dem, og han nævner særlig Danmark som et af de 

 Lande , hvor Loven har taget Fuglene under sin sær- 

 lige Beskyttelse. Han tror heller ikke, at Insektets 

 Lidenhed beskytter det i den Grad mod Fuglene, som 

 Per ris antager: dertil ere disse for skarpsynede og for 

 bevægelige. Florent Prevost fandt i Svalernes Ma- 

 ver Hundreder af Jordlopper, som disse nyttige Fugle 

 havde snappet i Flugten paa en Lucernemark, og Fugle- 

 kongen lever kun af de for vore kortsynede Øjne 

 næsten usynlige Insektæg, som den meget godt véd at 

 finde paa Egens Bark; Lærken foragter ikke Hvede- 

 myggens smaa Larver, og blev der ikke fanget saa 

 mange af disse Kornets Beskyttere i Frankrig, vilde det 

 se bedre ud for Afgrøden. Perris indrømmer, at Vip- 

 stjærterne befri Husdyrene for nogle af de Fluer, der 

 plage dem; men blev de ikke fangede og bragte til 

 Torvs af de utaknemmelige Hyrder, vilde de kunne ud- 

 rette mere. Klægerne og Bremserne vilde finde aarvaagne 

 Forfølgere i åen sy åeYropæiskeK o hejre (Ardeabiibulcus) 



ved at føre en uafbrudt Krig med Ormene. Dem, der blev til Pupper, 

 samlede han omhyggelig for at dræbe de udklækkede Sommer- 

 fugle, men sætte Snyltehvepsene i Frihed. Af over 600 Pupper 

 var der kun 3, der ikke var stukne! 1839 var der derfor næsten 

 ingen Larver — til almindelig Forbavselse, fordi man ikke tænkte 

 paa Snyltehvepsene, de eneste virkelige Forbundsfæller, som Na- 

 turen har givet os mod Kaalormene Det vilde derfor være i vor 

 Interesse, hvis man formaaede det, at forhindre, at de bortsnappedes 

 af Fuglene.« Det er ogsaa en Side at se Tingen fra, og det er 

 vist nok et Moment, der fortjener at komme med i Betragtning i 

 denne yderst vanskelige Opgjørelse af JNytte og Skade. 



