470 



(undertiden ses der ti af disse Fugle paa Ryggen af en 

 Bøffel, siger Brehm), hvis ikke dens blændende hvide 

 Fjerdragt og lange Fjerprydelser gjorde den til et Offer 

 for den tankeløse Jagtlyst. Da for et Par Aar siden en 

 Egn i Oran blev overfalden af Vandregræshopper, som 

 forfulgtes af Stæreflokke, fristede Jagtdjævelen de franske 

 Kolonister til at gribe til Bøssen; men da Araberne saa, 

 hvad de havde i Sinde, kastede de sig imellem og besvor 

 dem ikke at skyde paa Stærene , der vilde befri dem 

 for Landeplagen; man gav efter for Arabernes bedre 

 Erfaring, og et Par Dage var tilstrækkelige for Stærene 

 til at rense Sletterne. Skjønt det efter Forfatterens 

 Mening er Araberne, der have lært Spanierne at hade 

 Træerne for at skabe Græsgange, ere de altsaa ingenlunde 

 ubekj endte med den Nytte, Fuglene kunne gjøre. Paa 

 Bourbon har Rosenstæren faaet Bugt med Græs- 

 hopperne og standset Sukkerrørormens tiltagende Øde- 

 læggelser. Det synes overhovedet meget vilkaarligt 

 og inkonsekvent kun at have Øje for, hvorledes Naturens 

 Ligevægt holdes ved lige inden for selve Insektklassen, 

 men at lukke det for, at den forrykkes, naar en saa vig- 

 tig Faktor som Fugleklassen lades ude af Betragtning. 

 (Vi skulle hertil føje den Anke mod Perris, at det sy- 

 nes endnu mere vilkaarligt at indrømme Pattedyrene 

 og Krybdyrene en slig Betydning, men at nægte Fug- 

 lene den.) Netop den af Perris selv hævdede Menne- 

 skets Afmagt lige over for Insektklassen bør bringe til at 

 paaskjønne den Hjælp, som vi kunne finde hos Fuglene, 

 og til at styrke denne saa meget som muligt, osv. 



Der er jo her egentlig kun Spørgsmaal om en Grads- 

 forskjel: det indrømmes jo ogsaa af Perris, at i det 

 mindste visse bestemte Fugle, de være nu flere eller 

 færre, gjøre Nytte som Insektjægere; men Spørgsmaalet 

 er: hvor stor er denne Nytte? er den saa stor, at den 

 har væsentlig Betydning eller ikke? Og hvor skal man 

 finde den rette Maalestok for Forholdet? Er der nogen 

 Fugl, hvorom der i denne Henseende har hersket Uenig- 

 hed, er det Graa spurv en. Den er hyppig nok, saa 

 her kan der ingen Tvivl være om , at er den nyttig 

 eller skadelig eller begge Dele , er det efter en temme- 

 lig stor Maalestok. Forskjellige Udtalelser herom ere i 

 de senere Aar fremkomne i Tidsskriftet »Der zoologische 

 Garten«. »Det gaar Spurven som Ræven, siger en For- 

 fatter, Schacht (Z. G. XII p. 202); om dens Tyverier 



