Søløyerne og Søbjørnene. ^^^'c^n]i^;>^ 



^ O / P^ ^ (Efter Allen og Bryan ti. 



I Sælernes Gruppe danne de saakaldte Øre sæl er (Ota- 

 rier) en vel afgrændset Familie; deres vigtigste ydre 

 Kjendemærker ere, at de ikke som de almindelige Sæler 

 mangle det ydre Øre eller Ørebrusken, og at deres Lemmer, 

 især Forlemmerne, der paa Grund af Halsens Forlængelse 

 synes at sidde meget længere tilbage end hos vore Sæler, 

 ere undergaaede en yderligere Omdannelse, der nærmer 

 dem til Hvalernes Luffer, hvorfor de ogsaa undertiden 

 benævnes »Luffesæler«. Trods denne særlige Uddannelse 

 af Lemmerne i Retning af Vandlivet, som man skulde 

 synes maatte gjøre Øresælerne mindre skikkede til at 

 bevæge sig paa Land, er det modsatte Tilfældet; Fød- 

 dernes store Drejelighed i Haand- og Fodleddet gjør dem 

 det muligt at hvile mere paa Fødderne og hæve sig mere 

 op fra Jorden; de staa og gaa derfor langt mere end 

 de ægte Sæler, der kun kunne ligge ned og slæbe sig 

 møjsommelig, med vridende, kaalormeagtige Bevægelser, 

 hen ad Jorden. Ude af Vandet tilbagelægger en Søbjørn 

 uden Vanskelighed en god Fjerdingvej i Timen, og den 

 løber et kort Stykke lige saa hurtig som et Menneske. 

 Naturen har saaledes her løst det ejendommelige Problem 



Fjerde Række. IV, \ 



