hos den nordlige Søbjørn i det mindste, hvor de hos 

 Jlannen danne ligesom en opstaaende Kam paa Issen, 

 ere de hos dette Kjøn overhovedet meget længere end 

 hos Hunnen; men det synes at være en Overdrivelse, 

 iiaar man haj- tillagt Hannerne af disse Dyr en Løve- 

 manke; Skudelsen hidrører maaske fra de Folder, hvori 

 den løse Hud paa Hals og Skuldre lægger sig, naar 

 Dyret rejser Hovedet. — Søhjørne-Ungerne have forholds- 

 vis større Fødder end de voksne og bevæge sig derfor 

 paa Land med større Lethed end disse. 



Med Hensyn til Levemaaden have Øresælerne meget 

 til fælles, som udmærker dem lige over for de ægte Sæler, 

 i det mindste for saa vidt som disses Leveraaade er be- 

 kjendt. Alle Arter synes at forsamle sig i uhyre Antal 

 paa' visse Yndlingssteder, i Almindelighed paa enlige 

 Klippeøer, for Forplantningens Skyld og tilbringe der, 

 naar de ikke forstyrres, flere Uger eller Maaneder paa 

 Land næsten uden Afbrydelse. Forholdet mellem Kjønnene 

 er i høj Grad polygamisk; de gamle Hanner vælge sig 

 Liggesteder og samle omkring sig et talrigt Harem, som 

 de vogte med yderste Skinsyge. Blodige Kampe opstaa 

 ofte mellem de rivaliserende Hanner om Besiddelsen af 

 Hunnerne eller om særdeles yndede Liggepladser , og 

 deres Brøl skal kunne høres Mile bort. Drægtigheden 

 varer omtrent et Aar, og hver udvoksen Hun føder aarlig 

 en (eller to) Unger. Et af de mærkeligste Træk i deres 

 Historie er, at paa denne Tid tilbringe begge Kjøn Uger 

 eller Maaneder nden Føde, ja ofte uden at aflægge Besøg 

 i Vandet. Naar de komme til Ynglepladserne, ere de 

 overordenlig tykke og fede, og de forlade dem, naar 

 Forplantningstiden er forbi, i en yderlig udmagret Til- 

 stand. Noget lignende er Tilfældet med Hvalrossen, hvis 



