9 



vestlige Kyster, at de ere hyppigere der om Vintren 

 end om Sommeren. 



Pribyloff-0 erne — det eneste Sted i det tid- 

 ligere russiske Amerika, efter hvad det synes, hvor Sø- 

 løver og Søhjørne yngle — opdagedes 1785 at Kaptajn 

 Pribylotf, som nogle Aar iforvejen havde overtaget 

 Bestyrelsen af det russiske Handelsfaktori i Unalaska, 

 og under sine Rejser mellem Øerne vest for dette Sted 

 havde lagt Mærke til, at Masser af Søhjørne gik mod 

 Nord om Foraaret og vendte tilbage om Efteraaret. Han 

 antog derfor, at der maatte være ubekjendte Steder mod 

 Nord, til hvilke disse Dyr søgte, og udrustede en Ex- 

 pedition for at opsøge dem. Den første 0, der blev op- 

 daget og koloniseret, blev kaldt St. Georgs 0; næste 

 Aar saa Nybyggerne paa en klar Dag en anden nord 

 for den første, besøgte den i deres Kanoer og besatte 

 ogsaa den; den fik Navn af St. Pauls 0. Denne sidste 

 er c. 3 Mile lang og ikke fuldt en Mil bred paa det 

 bredeste; den først nævnte lidt mindre. De ere begge af 

 vulkansk Oprindelse. Foruden paa disse to større Øer, 

 hvis indbyrdes Afstand er c. 8 Mil, findes der mindre 

 Søhjørne-Kolonier paa to mindre Øer i Nabolaget, Odder- 

 Øen og Hvalros-Øen; paa den sidst nævnte tillige, som 

 Navnet antyder, en større Hvalros-Koloni. 



Efter disse indledende Bemærkninger ville vi nu give 

 Kapt. Bryant selv Ordet for at skildre Søbjørnenes 

 Liv og Behandling paa Pribyloff-Øerne*). 



*) Det er vel Umagen værd at sammenholde hermed Stellers 

 interessante Iagttagelser over Søbjørnene og Søløverne, meddelte 

 i hans »ausfiihrliche Beschreibung der sonderbaren Meerlhieren« 

 (1753); de indeholde mangt et Træk, som Bryant ikke med- 

 deler, medens sidst nævnte paa den anden Side i mange Punkter 



