12 



gamle, bliver der aldrig givet Adgang til disse Steder. 

 De svømme i Almindelighed langs Kysten den hele Dag 

 og gaa om Natten op paa Højlandet ovenover Yngle- 

 pladsen, hvor de sprede sig ligesom en Flok Faar for at 

 lægge sig til Hvile. Hvor en lang sammenhængende 

 Kyststrækning benyttes til Ynglepladser, tinder man der- 

 for, at der i passende Afstande er anbragt nevtrale 

 Gjennemgange, ad hvilke de yngre Sæler kunne passere 

 fra Vandet til Højlandet og tilbage uden at lide Overlast. 

 Man seer dem ofte i timevis bevæge sig i en sammen- 

 hængende Række, en efter en, fra Vandet op til Høj- 

 landet eller omvendt. Naar de pludselig forstyrres under 

 deres Søvn paa Højlandet, derved at en gjør Forsøg paa 

 at gaa tvers over Ynglepladsen paa et andet Sted end 

 de dertil indrømmede, opstaaer der en almindelig Kamp, 

 som ofte har de kæmpendes Død eller Lemlæstelse til 

 Følge. Efter at Hunnerne ere komme tilstede paa Yngle- 

 pladserne, blive mange saa vel af dem som af deres Unger 

 trampede til Døde under disse Kampe. Det maa ogsaa 

 omhyggelig paasees, at tankeløse Personer ikke uforsigtig 

 nærme sig Ynglepladserne, thi ved den derved opstaaede 

 Panik mellem Sælerne dræbes ligeledes mange Unger. 



De indfødte benævne de gamle Hanner >'Seacutch», 

 d. V. s. »Ægtemænd»; de byde Hunnerne velkomne ved 

 deres Ankomst, vaage over og beskytte dem og deres 



Hovedskallen af en Søløve, der tidligere havde været ramt af to 

 Kugler i Hovedet; den ene af disse, der var trængt gjennem 

 Kindbenet, fandtes der endnu og blev straks gjenkjendt paa visse 

 Egenheder i sin Form som en, der var bleven affyret Aaret ifor- 

 vejen paa en Søløve paa de samme Klipper uden at dræbe den. 

 — Til de nævnte Øer komme de i Maj og forlade dem igjen i 

 November; hvilken Udstrækning deres Vandringer have i den 

 mellemliggende Vintertid, er ubekjendt. 



