13 



Unger, indtil disse ere store nok til at kunne overlades 

 til deres Mødres og til de yngre Hanners Omsorg. Han- 

 nerne under 6 Aar, der ikke ere i Stand til at hævde 

 sig en Plads paa Ynglepladsen eller til at holde et Harem, 

 benævnes »Holluscliuck» , d. v. s. »Ungkarle". Disse 

 Klasser af Hanner samt de fuldvoksne Hunner, der be- 

 nævnes »MotkuD o: »Mødre», udgjøre de tre Klasser, 

 der tage Del i Forplantningsværket. 



Fra Begyndelsen til Midten af April er Sneen smeltet 

 paa Klipperne, og den fra Nord kommende Drivis har 

 passeret Øerne. Snart efter vise nogle enkelte meget 

 gamle Han-Sæler sig i Nærheden af Øerne, og efter at 

 have udspejdet dem i to eller tre Dage vove de sig op 

 paa Kysten og undersøge Ynglepladserne, idet de be- 

 sDuse dem meget omhyggelig. Falder Undersøgelsen 

 tilfredsstillende ud, klatre efter en eller to Dages For- 

 løb nogle Stykker op ad Skraaningerne og blive liggende, 

 lyttende med Hovedet ivejret. Dersom Vinden paa denne 

 Tid skulde blæse fra Landsbyen mod Ynglepladsen , bli- 

 ver enhver Ild slukket og al unødig Støj undgaaet. 

 Disse Spejdere trække sig saa tilbage, og faa Dage efter 

 begynde smaa Flokke af Hanner af enhver Alder at 

 komme ; de gamle Patriarker indtage hver sit Stade 

 paa Ynglepladsen, fra hvilken de holde de yngre borte; 

 disse maa derfor enten blive i Vandet eller gaa op paa 

 Højlandet bagved og ovenover Ynglepladsen. Hver af de 

 gamle Hanner forbeholder sig et Rum paa 7 — 8 Alen i 

 Kvadrat, dels fordi de behøve denne Plads til deres 10 — 15 

 Hunner*), dels fordi de bestandig ere udsatte for at over-' 



*) Steller angiver dette Tal noget højere, 8—50. Sø-Elefantens 

 Serail tæller, efter hvad der angives, ofte 15 — 20 Hunner. 



