15 



en »Ungkarl« kommer svømmende, driver dem til Kysten 

 og ofte nøder dem til at gaa i Land mod deres Villie. 

 Dette er netop »Ungkarlenes-) Rolle; de svømme hele 

 Dagen langs med Kysten, følge Hunnerne og drive dem 

 op paa Klipperne, lige saa hurtig som de komme. Saa 

 snart en Hun naaer ind til Kysten, gaaer den nærmeste 

 Han den imøde, udstødende en klukkende Lyd ligesom 

 en Høne, der kalder paa sine Kyllinger; han nikker til 

 hende og kjærtegner hende, indtil han kommer mellem 

 hende og Vandet, saa at hun ikke kan undslippe ham; 

 saa forandres hans Adfærd aldeles, og med et barsk Hyl 

 driver han hende ind i sit Harem. Saaledes bliver det 

 ved, indtil den nederste Række Haremmer ere næsten 

 fulde; saa passe de Hanner, der have maattet tage Plads 

 højere oppe, deres Snit, naar deres lykkeligere Naboer 

 ikke ere paa deres Post, til at stjæle deres Hunner. 

 Dette udføre de ved at tage dem i Munden som en Kat 

 sine Killinger, løfte dem over Hovederne paa de andre 

 Hunner og omhyggelig anbringe dem i deres eget Harem. 

 De, der bo endnu højere oppe, bære sig ad paa samme 

 Maade, indtil hele Pladsen er optaget. Ofte opstaaer der 

 Kamp mellem to Hanner om Besiddelsen af den samme 

 Hun, og da begge tage fat i hende paa samme Tid, rive 

 de hende undertiden midt over eller sønderrive hende 

 ynkelig med deres Tænder. Naar hele Pladsen er aldeles 

 fuld, spadserer den gamle Han nok saa fornøjet om, hol- 

 dende Opsigt med sin Familie, irettesættende de Hunner, 

 der klumpe sig sammen eller forstyrre de andre, og for- 

 jagende bistert alle uvelkomne Besøgere. Dette Vagt- 

 hold optager næsten uafbrudt hele dens Tid og Op- 

 mærksomhed. 



To eller tre Dage, efter at de ere gaaede i Land, føder 



