21 



de under deres Værge værende Hunner under disses 

 Drægtighed. Med December Maaneds Udgang ere alle 

 Hunnerne komne i Land; Drægtigheden varer omtrent et 

 Aar; de have sjelden mere end en Unge ad Gangen, 

 men amme og pleje denne med stor Kjærlighed. Midt i 

 Februar ere Ungerne i Stand til at gaa i Vandet; og 

 efter at Mødrene have lært dem at svømme, forlade de 

 dem i Land, hvor de blive, indtil deres Pels er helt ud- 

 viklet. Sidst i Februar komme de unge Sæler fra de to 

 forrige Aar og de yngre eller svagere Hanner, som det 

 ikke tilstedes at tage sig af de svangre Hunner; de 

 komme kun i Land for den aarlige Haarfældnings Skyld, 

 og naar denne er forbi, sidst i April, gaa de til Søes 

 igjen; saa sees der neppe nogen igjen paa Land førend 

 sidst i Juni , da nogle unge Hanner komme og gaa 

 skiftevis i Løbet af 6 — 7 Uger; saa staa Kysterne atter 

 øde indtil sidst i Avgust, da en Hjord af unge Sæler af 

 begge Kjøn kommer til Kysten for en 5 — 6 Ugers Tid; 

 saa gaa de bort, de gamle Sæler indtage deres Plads, 

 og det hele Kredsløb begynder forfra. » W. anslaaer 

 Hunnen til at være udvoksen i det fjerde Aar, Hannen 

 først i det femte eller sjette; nogle, der havde et meget 

 ærværdigt Udseende, kunde efter hans Skjøn neppe være 

 under 30 Aar gamle. 



Sø bjørnenes Fangst og Drab skilder Bryant 

 paa følgende Maade. Det vil erindres, at de unge Sæler 

 sprede sig over Højdeskraaningerne bagved og over 

 Ynglepladsen for at sove om Nætterne. En Afdeling 

 Mænd nærmer sig disse Steder, væbnet med Køller af 

 haardt Træ, og kryber ganske stille bagom mellem Sælerne 

 og Kysten. Paa et givet Tegn fare de op med høje 

 Skrig og drive de forskrækkede Sæler ind i Landet i en 



