23 



sig til nærmeste Stracd, hvorfra de straks vende tilbage 

 til det Sted, fra hvilket de vare blevne drevne bort. 

 Saaledes bliver man ved, indtil der er disponeret over 

 hele Flokken, forudsat at der er Tid til at flaa dem 

 alle og tage dem under Behandling, førend Forraadnelsen 

 begynder. Skindene saltes i Kister, hvori de lægges 

 med Kjødsiden opad og rigelig Salt over; efter 30 — 40 

 Dages Forløb tages de op af Saltet, rulles sammen med 

 Kjødsiden indad og bestrøes igjen med lidt ren Salt; 

 dermed ere de færdige til at indskibes. 



Da Sælerne ikke falde fuldstændig til Ro, førend 

 Hunnerne ere komne, maa Tiden til at drive dem bort 

 og Stedet, hvorfra det skal ske, vælges med stor Omhu. 

 Dette bestemmes derfor af en Formand, der overtager 

 den hele Ledelse af denne Del af Forretningen. I Maj 

 drives kun det ringe Antal, som de indfødte behøve til 

 Føde. I Juni, da de allerede ere talrigere, drives og 

 dræbes de for Skindenes Skyld, uagtet Antallet af prima 

 Skind endnu kun er meget ringe, ofte ikke tyve p. C. af 

 den hele Flok. Omtrent midt i Juli gaa Hunnerne til 

 Søes, og da er der en almindelig Hvileperiode over alle 

 Sælerne, under hvilken de indfødte aldeles afholde sig 

 fra at dræbe dem i 10 — 14 Dage. Derefter kommer 

 Hovedstyrken af aargamle Sæler, der blande sig mellem 

 de yngre Hanner og sprede sig over Højlandet; derved 

 forøges Mængden af prima Skind betydelig, men i samme 

 Forhold Vanskeligheden ved at dræbe med Skjønsomhed. 

 Tidligere paa Aaret var der jo ingen Hunner mellem 

 de Sæler, som bleve drevne bort for at dræbes; man 

 behøvede derfor blot at skjelne mellem de forskjellige 

 Aargange , og det gjør Forskjellen i Størrelse til en 

 meget let Sag; men nu er næsten Halvdelen Hunner, 



