28 



samme Maade som Søbjornene; og medens de holde 

 hverandre fast ved at træde paa hinandens Luffer, blive 

 de mindre dræbte med Landse, de større skudte. Det 

 aarlige Forbrug er 2000 Skind, der betales de indfødte 

 med 35 Cent pr. Stykke, færdigt til at indskibes; naar 

 Dvrene ere flaaede, lægges Skindene i Stabler paa 25 

 med Kjodsiden nedad, og saaledes faa de Lov at ligge, 

 indtil der er gaaet Hede i dem, og Haarene have løsnet 

 sig; disse skrabes saa af, og Skindene spiles ud paa Ram- 

 mer for at tørres. Spækket benyttes som Brændsel eller 

 til at koge Tran af, som opbevares i de vendte, rensede 

 og tørrede Maver. Strubens indre Hinde garves til Støvle- 

 læder, og Saalerne faaes af Luffernes Hud. Af Tarmene 

 syes vandtæt Overtøj, en Slags Bluser (Kamleyki), til 

 Jagt- og Fisketure, og Rygsenerne tørres og kløves til 

 Traad, hvormed de sy dette Tøj og binde Skindene til 

 Kano-Rammerne. Kjødet skjæres i Striber og tørres til 

 Vinterbrug. — En anden rejsende (Chovis), der be- 

 søgte disse Øer for 50 Aar siden, taler om, at »Strand- 

 bredden var bedækket med utallige Flokke af Søløver, 

 og at den Stank, som de udbredte, var utaalelig. Over- 

 alt saa man Hannerne kæmpe om Besiddelsen af Hun- 

 nerne, af hvilke de havde 10 eller 20*) om sig; Hannen 

 taaler ikke, at nogen anden Han nærmer sig dem, men 

 dræber den med sine Bid eller lader sig dræbe af den; 

 Sejrherren bemægtiger sig selvfølgelig den overvundnes 

 Hunner. Vi saa flere Hanner ligge døde paa Strand- 

 bredden af de Saar, som de havde faaet i Kampen. » 

 Ogsaa paa Klipperne i Bugten ved St. Francisco saa 

 han dem »i vidunderligt Antal», og man seer dem der 



*) Dr. Maack taler endog om 50 — 60 Hunner, tilhørende hver Han 

 af O. jubata (den sydlige Søløve;. 



