35 



faa Linier lange og brede, vil enhver, der dyrker Bregner 

 i Drivhus, have let ved at gjøre liekjendtskab med; de 

 vokse frem overalt i Urtepotterne, og naar Luftblærer 

 findes i det forresten vandfyldte iMellemrum mellem dem og 

 Jorden, som de brede sig ud over, vil man se dem funkle 

 med et glimrende Grønt, næsten med Smaragdglands. 

 Frem af denne Forkim seer man tilsidst den unge blad- 

 bærende Bregneplante udvikle sig. Dette Forhold kjendte 

 de ældre Botanikere meget vel; Forkimen var for dem et 

 Kimblad, og da der kun var et saadant, om end et to- 

 lappet, kpm Bregnerne altsaa efter denne Opfattelse til 

 at staa nær ved de enkimbladede Planter. Paa denne 

 Forkim, hvor ingen kunde tænke paa at søge Kjønsorga- 

 nerne, netop fordi man trak denne falske Parallel mellem 

 Bregnerne og Blomsterplanterne, opdagede Någeli nogle 

 smaa omtrent kugleformede Organer, der indeholdt selv- 

 bevægelige, spiralsnoede Legemer; der var den største 

 Lighed mellem dem og Mossernes og Krandsnaalenes Sæd- 

 legemer, som allerede vare opdagede tidligere*); det var 

 da klart, at han her havde fundet Sædgjemmerne. Disses 

 Form og Bygning vil man se af omstaaende Billede 

 (Fig. 3) : et enkelt Lag af faa Celler omgive en Hulhed, 

 som er fyldt med Modercellerne til Sædlegemerne {A og B), 

 altsaa ganske som hos Mosserne, kun ere Sædgjemmerne 

 her mindre, ikke saa langt eller tydelig stilkede og inde- 

 holde ikke saa mange Sædlegemer (sammenlign Fig. 4., 

 S. 450, forrige Aargang), og disse have flere Vindinger 

 og mange Fimretraade. Paa Fig. 3, C vil man se, hvor- 

 ledes de mylre frem af det sprængte Sædgjemme, nogle 



') Mosserne af Unger, 1834, Krandsnaalenes af Bischoff, 1828, 

 og deres Fimretraade af Thuret, 1840. 



3* 



