40 



bindelse med Forkimen og sikkert tjener til at fere Næring 

 fra den til den unge Plante, paa samme Maade som Frø- 

 hviden hos Blomsterplanterne opsuges af Kimbladene eller 

 t. Ex. hos Palmerne af et ejendommeligt Sugeapparat. 



Saaledes have vi lært Befrugtningsforholdene og Ud- 

 viklingen hos Bregnerne at kjende — i Sandhed en for- 

 underlig Udviklingsgang, som det er let at forstaa, at 

 man først saa sent opdagede; »Kryptogamer«, »Lønbo- 

 planter«, kaldte Linné dem, og han kunde ikke have valgt 

 bedre Navn; thi »skjulte holde de deres Bryllupper«; paa 

 den faa Linier lange halvmoslignende Forkim sidde de 

 Organer, der i fysiologisk Forstand er deres Blomster, 

 Kjønsorganerne; af den fremgaaer den egenlige Kim, den 

 unge Plante, som vokser op til den store fintbladede 

 Bregne med Palmens Holdning og Træets Størrelse; men 

 hvad den udvoksne Plantes Blade frembringe, Sporehusene 

 med Sporerne, er da ikke Kjønsorganer, ikke en Slags Blom- 

 ster, men Knopper, ganske simple encellede Knopper, der ud- 

 vikle sig i Haar paa Bladets Underside; det lyder underligt, 

 men er dog sandt; thi Sporehusene udvikles af en enkelt 

 Overhudscelle, saaledes som alle Haardannelser pleje at 

 gjøre, og Sporerne frembringes jo i dem. 



Bregnerne give os saaledes et udmærket Exempel 

 paa Generationsskifte; den ene Generation er For- 

 kimen , den anden det , vi almindelig forstaa ved en 

 Bregne; begge ere lige selvstændige med Hensyn til det at 

 ernære sig og leve; hin er den ubetydeligste, i morfologisk 

 Henseende den mest ufuldkomne og lavt stillede, der lige- 

 som vender tilbage til Halvmossets laveste Udviklingstrin, 

 den fuldstændigste Løvdannelse, og dog bærer den det, 

 der ellers ansees for at være det afsluttende Led i en 

 Organismes Udvikling, »Blomsten«, dog er den den kjønnede 



