41 



Generation; denne danner derimod i Henseende til Ud- 

 viklingens Fuldkommenhed og ved sin Kjonsløshed en fuld- 

 stændig Modsætning til den. Hvorledes dette besynder- 

 lige Forhold tinder sine Paralleler hos Blomsterplanterne, 

 vil fremgaa af de følgende Afsnit, hvis Læseren vil have 

 Taalmodighed til at følge mig. Men før vi gaa videre, 

 maa vi kaste et kort Blik paa Bregnernes nærmeste 

 Frænder: Padderokkerne og Slangetunge-Familien, hvor- 

 ved det da nærmest vil blive de morfologiske P'orhold, 

 som vi ville komme til at betragte. 



Padderokkerne. Fra de sirlige friskgrønne Bregner 

 med den højt udviklede Bladform vende vi os til Padde- 

 rokkerne. En større 

 Modsætning i det ydre 

 kan ikke tænkes, en 

 brattere Overgang fra 

 det yndige, formrige 

 og elegante til det 

 stive og ensartede; 

 Stænglerne ere stive, 

 leddede, ofte ru og 

 blaagrønne; Bladene 

 smaa , skælformede, 

 krandsstillede og sam- 

 menvoksede til om- 

 skedende Kræmmer- 

 huse , gjennem hvis 

 Grund Grenene bryde 

 frem , og Sporerne 

 sidde i en egen aks- 

 formet Sporehusstand (Fig. 7 a og c), der ofte bæres af en 

 Gren, som har en anden Form og Farve end den golde, saa- 



Fig. 7. a, den fragtbærende og &, den golde 

 Stængel af Markpadderokken, c er Sporehus- 

 standen. 



