43 



denes Underflade. Denne Anskuelse var for hundrede 

 Aar siden den almindelige; den udtaltes af Tournefort, 

 Haller, Linné, Geder, og Støvvejen søgtes da paa alle 

 optænkelige Steder; Hedwig, som opdagede det sande 

 Forhold hos Mosserne, holdt Sporen hos Padderokkerne 

 for Frugtknude, og de elastiske Traade paa den for Støv- 

 dragerne. 1822 lykkedes det endelig Svenskeren Agar dh 

 at se Sporernes Spiring og Forkimens Dannelse, men 

 Genferpræsten Vaucher var dog den første, der saa, 

 at unge Paderokker voksede frem fra denne. Spørgs- 

 maalene om deres Kjønsforhold vare imidlertid endnu 

 uløste og ligesaa gaadefulde som hos Bregnerne , og 

 saaledes stod Sagen hen, indtil disses Sædgjemmer vare 

 blevne opdagede; da Traaden endelig saaledes var funden, 

 lykkedes det snart (1849) Thuret at finde Sædgjem- 

 merne, og nogle Aar senere (1852) fandt Hofm eister 

 og Milde Æggjemmerne. 



De Forskjelligheder, der nu have vist sig at findes 

 mellem Bregner og Padderokker, ere væsenlig følgende. 

 Padderokkernes Forkim har ikke den tvelappede, hjerte- 

 dannede Form som hines, den er som hosstaaende to 

 Tegninger vise, stærkt og uregelmæssig lappet og fliget, 

 og dernæst er der en Afvigelse, som det vel er værd at 

 lægge Mærke til, da den giver en Antydning af et For- 

 hold, som findes gjennemgaaende hos de højere stillede 

 med to Slags Sporer forsynede Lønboplanter, nemlig den, 

 at deres Forkim næsten hos alle Arter ere tvebo; af de 

 to her afbildede bærer det ene kun Sædgjemmer, det 

 andet kun Æggjemmer, og der er en meget bestemt 

 Forskjel mellem dem, idet den mandlige Forkim altid er 

 langt svagere udviklet end den kvindelige, der kan blive 

 indtil \ Tomme lang, og overhovedet meget mindre for- 



