44 



Fig. 9. A, mandlig:, og JB, en Del af en kvindelig Forkim af Markpadderokken. 



."! — s ere Sædgjemmerne ; (e—æ, Æggjemmerne, af hvilke det midterste er befrugtet; 



Kimudviklingen sees paabegyndt i Bunden af det. h—h, Rodhaar paa Forkimen. 



grenet. Dette Tvebo-Forhold findes allerede antydet hos 

 nogle Bregner^ som jeg ovenfor berørte, men er gjennem- 

 ført her, uden at der dog endnu er 

 den mindste synlige Forskjel mellem 

 de Sporer, af hvilke de udvikle sig. 

 Endelig afvige Padderokkernes Sæd- 

 legemer (Fig. 10) fra alle andre Løn- 

 boplanters ved, at de overgaa dem 

 i Størrelse , og endelig ved deres 

 Form ; de forreste snevrere Vindinger 

 bære mange stærke Fimretraade; den 

 bagerste langtrukne Vinding er der- 

 imod nøgen, men bærer ligesom en 

 bred Finne langs Vindingens Inder- 

 side (se navnlig Fig. 10, d), der er 

 i en uophørlig bølgende Bevægelse 



Fig. 10. Sædlegemer af 

 Equisetum Tcbnaleja. a 

 ligger endnu sammenrullet 

 i sin Modcrcellc; de ovrige 

 ere mere eller mindre op- 

 rullede. 



