58 



hvor de modes, altsaa nærmest i Udløbene, fremkalde en 

 Indtrængen i Ostersoen af det sværere, salte Vand for- 

 neden og en Udstrømmen i Kattegattet af det lettere 

 ferske Vand foroven. Der maa altsaa i Reglen i disse Løb 

 findes en indadgaaende, saltrig Understrøm og en 

 udadgaaaende, saltfattig Overfladestrøm. Hvor 

 langt imidlertid denne indadgaaende Understrøm ikke alene 

 under sædvanlige, men ogsaa under særlig gunstige Forhold 

 kan trænge frem i Østersøen, er det for Øjeblikket ikke 

 muligt at angive. Det sees let, at den maa aftage i 

 Mægtighed, jo længere den fjerner sig fra Udløbene, og 

 jo mere den breder sig; desuden maa dens saltholdige 

 Vand ogsaa efterhaanden ved Gnidningen mod de øvre 

 Lag, ved Bølgebevægelsen, ved Havbundens vekslende 

 Form og af andre saadanne Grunde blive tvunget til at 

 blande sig med Overfladevandet for derpaa med dettes 

 udadgaaende Strømning atter at blive ført tilbage til 

 Kattegattet. Understrømmen maa derfor, som Forf. ud- 

 trykker sig, væsenlig have Form af en Kile, der trænger 

 ind langs Bunden af Østersøen, og selv om den ikke 

 direkte vil kunne forfølges i de tjernere Dele af Indhavet, 

 vil dens Tilstedeværelse dog overalt kunne indirekte 

 eftervises derved, at Saltholdigheden tiltager fra Over- 

 fladen og nedad mod Bunden. Den udadgaaende Over- 

 fladestrøm bliver naturligvis i Kattegattet efterhaanden 

 blandet med det egenlige Nordsøvand. 



At den regelmæssige Udveksling mellem Kattegattet 

 og Østersøen maa foregaa paa denne Maade, kan ikke 

 betvivles, thi det følger ligefrem af Lovene for Vand- 

 massernes Tryk, og det er ikke uinteressant at se, at 

 vi her i det smaa have noget temmelig tilsvarende 

 saavel til den af Dr. Carpenter ved Dybhavsunder- 



