63 



søgelse viser dog snart, at de kun ere Udtryk for den simple 

 Regel, atFralandsvindgiverLavvande,Paalands- 

 vind derimod Uøjvande. Tage vi saaledes to Punkter 

 som Helsingør og Danzig, da ere de begge beskyttede af 

 Land mod Syd og Øst, men aabne for Havet mod Nord- 

 vest; stærkest Højvande vil da paa begge Steder indtræde 

 med nordvestlige, lavest Vandstand med sydostlige Vinde. 

 Fredericia, Sønderborg og Kiel ere derimod beskyttede 

 mod Syd og Vest, ved dem vil altsaa Højvandet blive 

 stærkest ved nordostlige. Lavvandetved sydvestlige Vind- 

 retninger. 



Denne Regel er forsaavidt vigtig, som den viser os, 

 at den paa de torskjellige Steder for visse Vindretninger 

 indtrædende høje eller lave Vandstand maa betragtes 

 som hovedsagelig lokal og ikke direkte afhængig af den 

 ved de samme Vinde frembragte almindelige Vandstand 

 i Østersøen, hvilket yderligere bestyrkes, naar vi ved en 

 Sammenstilling af de raaanedlige Middelvandstande for 

 en Del Kystpunkter i Østersøens vestlige Bækken tildels 

 eliminere de enkelte Vindretningers Indflydelse. Man seer 

 nemlig da , at Forandringerne i Middelvandstanden i 

 denne Del af Indhavet overalt foregaa samtidig og i 

 samme Retning om end ikke indenfor de samme Grændser. 



Hvad Forandringerne i Vandets Saltholdighed angaaer, 

 da kunne de naturligvis kun i ringe Grad være afhængige 

 af Vindens lokale Virkninger, da disse kun bestaa i, at 

 der føres noget af Overfladevandet fra Søen ind imod 

 Kysten eller omvendt fra Kysten ud imod Søen; de ville 

 derfor ikke staa i noget bestemt Forhold til et enkelt 

 Steds Høj- eller Lavvande. Saltholdigheden maa deri- 

 mod i høj Grad paavirkes af de store Forandringer i 

 Østersøens almindelige Vandstand, som dels foranlediges 



