73 



Ingefærplanter, men de ere saa faa og spredte, at de slet 

 ikke betyde noget midt i den hele store, gr«nne og blomsterløse 

 Plantevaikst. De herlige 30 — 40 Fod hoje Koglcpalmer og 

 Pandaner, de prægtige Brægnetræer, de statelige Palmer og 

 den Mængde smukke og mærkelige Planter, som møde Øjet 

 overalt, vidne imidlertid om den tropiske Varme og Fugtig- 

 hed og om Jordens Frugtbarhed. Rigtignok forekom Aru 

 mig mere end almindelig fattig paa Blomster, men det er 

 kun et almindeligt tropisk Karaktertræk, drevet til Yder- 

 lighed; thi hele min Erfaring i Ækvatorialegnene, baade i 

 Østen og Vesten, har overbevist mig om, at i Tropelandenes 

 yppigste Egne ere Blomster mindre hyppige og i Gjennem- 

 snit mindre pragtfulde og udøve langt mindre Indflydelse 

 paa Landskabets Farver end i middelvarme Klimater. Jeg 

 har aldrig mellem Vendekredsene seet saa glimrende Farve- 

 masser som dem, England kan opvise i sine gyvelklædte 

 Almindinger, lyngbevoksne Bjergsider, Lysninger i Skovene 

 med „vilde Hyacinther", Marker med Valmuer, Enge med 

 Smørblomster og Gjogeurter — Tæpper af gult, Purpur, 

 himmelblaat og Ildkarmin, som Tropelandene kun sjelden 

 kunne opvise. Vi have Farvemasser af mindre Omfang i 

 vore Hvidtjørne og Skovæbletræer, vor Kristtorn og Gyvel, 

 vor Fingerbølle, Kodriver og røde Vikker, som med deres 

 livlige Farver beklæde vort Land i hele dets Længde 

 og Brede; og disse Skjønheder karakterisere Landet og 

 Klimaet, man behøver ikke at lede efter dem, de glæde Øjet 

 ved hvert Skridt, vi gjøre. I Ækvatorialegnene derimod, 

 hvad enten det er Skov eller Savanner, er hele Naturen 

 iført en mørkegrøn Dragt; man kan rejse i Timer, ja i 

 Dage, uden at støde paa noget, som bryder Ensformigheden. 

 Blomster ere sjeldne overalt, og noget ret slaaende træffes 

 kun med meget store Mellemrum". 



„Den Forestilling, at den tropiske Natur er iført livlige 

 Farver, og at dens almindelige Udseende er pragtfuldere og 

 mangfoldigere i denne Henseende end Naturen hos os, eropstaaet 

 deraf, at vi i vore Drivhuse og paa vore Blomsterudstillinger 

 have samlet de smukkeste Blomsterplanter fra Jordens fjer- 

 neste Egne og stillet dem sammen paa en Maade, som 

 aldrig finder Sted i Naturen. Hundrede forskjellige Planter 

 med straalende, forunderlige eller pragtfulde Blomster tage 

 sig ypperlig ud, naar de samles paa et Sted; men maaske 

 er der ikke to af disse Planter, som man nogetsteds kan 

 se sammen i Naturen, af den Grund, at de bebo for- 

 skjellige Egne eller Bælter. Desuden sammenblandes i den 



