77 



en af disse Hovedtyper indenfor Katte-Slægten eller endog for 

 Jaguaren (Cuvier) eller Pantheren (Goldfuss). Disse 

 sig mere eller mindre til Sandheden nærmende Resultater 

 beroede imidlertid paa Undersøgelser af et mindre rigt 

 Materiale saa vel af den uddtjde som af de levende Former. 

 Nu ere imidlertid liulekattens Levninger blevne gjorte til 

 Gjenstand for en meget udforlig Monografi af to engelske 

 Naturforskere (Dawkins og Sandford), og Resultatet af 

 deres Undersogelser er, at det er umuligt at drage nogen 

 Skillelinie mellem den og den nulevende afrikansk -asiatiske 

 Løve; de ansee den derfor ogsaa ligefrem foratvære denne 

 Art i dens ældre evropæiske Skikkelse. For at have Værd 

 maa et saadant Resultat naturligvis støtte sig paa et om- 

 hyggeligt sammenlignende Studium af en stor Mængde Lev- 

 ninger af den fossile Form og en større Række Skeletter 

 af Nutidens Love i begge Kjon, forskjellige Aldere og fra 

 saa mange og saa langt fra hinanden liggende Steder som 

 muligt. Hvis det overhovedet allerede er muligt at anstille 

 en saadan Sammenligning, er det da først i den allersidste 

 Tid, at Museerne ere blevne rige og talrige nok dertil; og 

 det er selvfølgelig kun i Museerne, at disse vigtige Studier 

 kunne drives. At Dyr, som have levet i Menagerier, ere 

 aldeles ubrugelige til den Slags Undersøgelser, gjør Sagen 

 naturligvis endnu vanskeligere. Det Resultat, hvortil hine 

 engelske Forfattere ere komne, og hvorved i en forhistorisk 

 Tid Løvens Omraade vilde blive udvidet til at omfatte største 

 Delen af Evropa, og dens Historie føres tilbage til den Tid, 

 da den Gletscher-Is, som længe havde beklædt alle Evropas 

 højere Punkter, begyndte at trække sig tilbage til de aller- 

 højeste Bjergdale, er i alt Fald værd at lægge Mærke til, 

 fordi det stemmer med det, hvortil de samme Forfattere 

 f. Ex. ere komne med Hensyn til Hule-Hyænen, som nu 

 erklæres for at være samme Art som Syd-Afrikas spættede 

 Hyæne (H. crocuta). Forsigtigheden byder os dog at til- 

 føje, at fuld Vished er det ofte næsten umuligt at faa i 

 disse Identitets-Spørgsmaal; thi wSagen er neppe, som hine 

 Forfattere mene, afgjort dermed, at man ikke formaaer at 

 udpege noget ufravigeligt Skjelnemærke mellem Huleløven 

 og den nulevende; deres Paastand, at forskjellige Arter 

 altid frembyde faste Forskjelligheder i Benbygningen eller 

 Tænderne, synes os at gaae noget for vidt. Vi besidde neppe 

 endnu en eneste, paa et tilstrækkelig stort Materiale støttet 

 Undersøgelse af Lighed og Ulighed i Benbygningens Enkelt- 

 heder hos meget nærstaaende Arter af Pattedyr, og det 



