79 



Nord-Tydskland, Skandinavien eller Rusland. Derimod er 

 den funden paa mange Steder i Frankrig , Belgien og 

 Mellem-Tydskland lige til ind i Ungarn; Hulerne ved Llitticli, 

 Bruniquel og Gailenreuth kunne nævnes som Exempler, og 

 Madelaineliulen menes at godtgjcn-e dens Samtidighed med 

 det rensdyrjagende Stenfolk, som afridsede sit Jagtudbytte 

 paa Rensdyr-Takker ogMamut-Tænder*). I Italien levede den 

 i Omegnen af Rom paa den Tid, da der her fandtes virk- 

 somme Vulkaner; herfra eller fra Sicilien, hvor den ligeledes 

 er funden, er der ikke langt til Thessalien og Macedonien, 

 som baade Sagn og uforkastelige historiske Vidnesbyrd nævne 

 som „Løvens Fædreland'' endnu lige ned til Herodots og 

 A r i s t o t e 1 e s's Tid **). I England (og overhovedet i Evropa) 

 har Loven levet samtidig med mange saa vel endnu levende 

 som uddode eller udryddede Dyr, det vil sige, for saa vidt 

 som man kan slutte fra deres Knoglers Forekomst i de 

 samme Huler og Flodlag til deres virkelige Samtidighed, 

 hvad jo vistnok (som tidligere vist i dette Tidsskrift***) er 



*) 3R. 4Bd., S. 41 ogflgd. 



*") Sagnet om den nemeiske Løve, der beboede en Hule med to 

 Indgange paa Bjerget Treton mellem Mycenæ og Nemea og blev 

 dræbt af Herakles, saavelsom andre Sagn, der synes at antyde 

 Løvens Tilstedeværelse i Argos, bevise, strængt taget, intet om 

 Løvens tidligere Forekomst paa den græske Halvø. Thi Grækerne 

 (eller deres Forgængere) kunne have ført Sagnet med sig fra 

 Asien og senere givet det en lokal Anvendelse; det vilde være 

 let at anføre Exempler nok paa, at saadan er Sagnenes Skjæbne. 

 Men naar man seer, at lignende Sagn ere knyttede til Macedonien 

 og Thessalien (f. Ex. til Olympos-Bjerget), og Historien bekræfter 

 Løvernes Forekomst i disse Egne, vinde Sagnenes Beretninger 

 med Hensyn til de sydgræske Landskaber aabenbart meget i 

 Sandsynlighed, og man synes her ligesom at kunne forfølge de 

 sidste Spor af Løvens Udryddelseshistorie i Evropa. Herodot 

 beretter som bekjendt, at da Xerxes drog gjennem Thracien, 

 blcve Kamelerne, der benyttedes som Lastdyr, angrebne af Løver 

 i Nærheden af Thessalonika; han tilføjer, at der her er mange 

 Løver, at det er det eneste Sted, hvor de findes i Evropa, og at 

 deres Omraade begrændsedes af Floderne Nestus (Karasu ved 

 Abdera) mod Øst og Achelous i Akarnanien mod Vest (o: Potamo- 

 Floden, Lepanto- Bugten). Saaledes var Forholdet endnu 480 

 f. Chr. Xenophon (c. 380 f. Chr.) nævner flere Steder i Thra- 

 cien og Macedonien (Bjergene Pangaion og Kittos), hvor man 

 fangede Løven, Lossen, Pantheren osv. ved at lægge forgiftet 

 Føde ved de Steder, som de besøgte for at drikke. Aristoteles 

 (c. 330) giver den ligeledes endnu omtrent samme Udbredning 

 som Herodot, men istedenfor de mange Løver, som H. omtaler, 

 siger A. nu udtrykkelig, at den var et sjeldent Dyr. Chryso- 

 s tomus Rhetor (c. 100 e. Chr.) omtaler den derimod allerede 

 som forsvunden fra Evropa, og dens Udryddelse her falder altsaa 

 omtrent sammen med Begvndelsen af vor Tidsregning. 

 *'*) p. anf. St. 



