80 



overmaade tvivlsomt. Blandt de endnu i England levende 

 Pattedyr, som ansees for at have levet der i Lovens Tid, 

 kunne vi nævne Raa, Krondyr, Hest, Hare, Vildkat, 

 Ræv, Odder, Grævling og de andre Arter af Maar- 

 Gruppen; af Former, som senere ere uddøde eller udryddede 

 i England, men leve andetsteds: Polarokse, Bison, Ren, 

 Elg, Vildsvin, Bæver, Pibehare, Ulv, Leopard, 

 Jerv, den plettede Hyæne, den almindelige Bjørn 

 og den amerikanske Graabj ørn *) ; og endelig af 

 Arter, som for lang Tid siden ere udryddede eller uddøde 

 paa hele Jorden: Kæmpe hjort. Urokse, en Flodhest 

 (Hippopotamus major), to Arter af Elefanter (Mamuten 

 og E. antiquus) og tre af Næsehorn samt Hulebjørnen. 

 Hvis den evropæiske Huleløve viser sig at være samme Art 

 som den fossile nordamerikanske Løve (Felis atrox 

 Leidy), vilde Mas to don -Elefanten og flere Kæmpe-Dovendyr 

 (Megalonyx) blive at føje til Fortegnelsen over dens 

 samtidige**). Den vilde i øvrigt ikke være det eneste Pattedyr, 

 som i en tidligere Periode beboede begge Halvkugler, men 

 nu er indskrænket til den østlige eller den vestlige; Graa- 

 bj ørnen og Polaroksen ere jo Modstykkerne dertil. Seet 

 bort fra Løvens mulige tidligere Optræden i Amerika er 

 dens forhistoriske Udbredning over en stor Del af Evropa 

 ikke noget mere paafaldende dyregeografisk Fænomen end 

 Tigerens nærværende Udbredning fra Sunda-Øerne til Mellem - 

 og en Del af Nord- Asien***); kan Tigeren jage Rensdyret 

 nord for de sibiriske Grændsebjerge den Dag i Dag, hvorfor 

 skulde Løven da ikke kunne have gjort det samme nord for 

 Ardennerne? — Men er Huleløven ikke andet end en al- 

 mindelig Løve, maa der have været en Aarsag, som alle- 

 rede i en forhistorisk Tid saa betydelig formindskede Dyre- 

 kongens Rige, og denne kan neppe være andet end Menne- 

 sket og Kulturen, skjont man er ude af Stand til i det 

 enkelte at forfølge denne Udryddelseshistorie. 



") Ursus ferox, »the grizzly Bear«, fra Nord-Amerikas Klippebjerge 

 og Prairler, angives fra de engelske postglaciale Huler og Flodlag. 



**) Et andet Exempel paa, hvor stor Forskjel der kan være mellem 

 Dyrenes tidligere og nuværende Udbredning er dette. I en Fersk- 

 vandsdannelse ved Norfolk fandt man Levningerne af en stor 

 Insektæder, som Owen benævnede Palæospalax, men som 

 senere har vist sig at være De s man en eller Spidsrotten 

 (Myogale moschata), en stor Spidsmuseform med Svømme- 

 fødder og Svømmehale, der nu først findes mellem Don og 

 Wolga; en mindre Art træffes ved Pyrenæernes Fod. 



"*) 2 R. 1 B., S. 335 og flgd. 



