92 



Fig. 8 er Isoetes lacustris afbildet i noget formindsket 

 Størrelse. 1 det ydre vil man se en paafaldende For- 

 skjel mellem dem og Ulvefødderne. I Stedet for disses 

 slanke forgrenede Stængler have vi her en lille knold- 

 formet halv underjordisk Rodstok (st); Isoetes forgrener 

 sig aldrig, den er maaske den eneste Planteslægt, hos 

 hvilken dette er Tilfældet, det skulde da være, at enkelte 

 Bregner stemme overens med den; thi om Palmestammen 

 end paa faa Undtagelser nær forbliver ugrenet, har den 

 dog Sideknopper, og Blomsterstandene ere jo i Regelen 

 Sidegrene, der ialfald atter selv ere oftest stærkt forgrenede. 



De fleste Isoetes-Arter leve ligesom Vandbregnerne 

 i Ferskvands-Søer og Damme, og alene i disse; i Over- 

 ensstemmelse hermed staaer da det, at de have en aldrig 

 afbrudt Vegetation, men staa grønne hele Aaret rundt. 

 I Middelhavslandene findes der derimod Arter, som vokse 

 paa tør Bund ; de ere da mere afhængige af Aars- 

 tidernes Veksel, og i Tørtiden visne deres Blade. Først 

 paa Aaret udvikles der hos alle Brasenføde-Arter Blade, 

 paa hvis Grund Makrosporehusene komme frem; efter 

 dem komme Blade med Mikrosporehuse og tilsidst golde 

 Blade, som danne Overgangen til næste Vækstcyklus. 

 Bladene minde alle ved deres Former om deres Slægt- 

 ninge Ulveføddernes, og de forskjellige Slags ere tem- 

 melig ensformede; kun de Arter, der have en afbrudt 

 Vækst, faa haarde brune Grændseblade, der ere mere 

 skælformede , fordi de væsenlig kun dannes af den 

 skedeformede nederste Del af Bladet; de blive næsten til 

 en Slags Knopskæl. 



Medens Sporehuset hos Ulvefod og Selaginella er 

 en simpel enrummet Kapsel, som aabner sig med to 

 Klapper (Fig. 6, -6), er det hos Isoetes mere sammensat i 



