100 



Ensartethed mellem den og de toregaaende Klasser med 

 Hensyn til Sporernes Spiring og Forkimdannelsen , dog 

 at den paa den ene Side har en mere udpræget sær- 

 kjonnet Natur og paa den anden Side gjennemgaaende 

 bærer Præget af større Simpelhed 02 Reduktion. Hos 

 Marsilia og Pillularia føres denne Reduktion et Skridt 

 videre. Hun-Forkimen bliver næppe en lille kegledannet 

 grøn Vorte i Makrosporens Top, Æggjemmernes Antal for- 

 mindskes til et, Han-Forkimen bliver aldrig synlig udenfor 

 Mikrosporen, og det seer ud, som Sædlegemerne umiddel- 

 bart udviklede sig inde i denne. Det var hos Pillularia, 

 at Någeli 1846 saa Forkimens og Æggjemmets Dannelse 

 i »Kimsækkens« (d. e. Makrosporens) Top og saa Spiral- 

 traade udvikle sig af Mikrosporen i et ganske kort 

 '»Støvrør« (Sporens Indrehindre , der kommer tilsyne, 

 naar Yderhinden ved Spiringen er bleven sprængt). 

 Han blev vel noget i Tvivl om disses Betydning, thi 

 ganske vist var det ham paafaldende, hvormeget disse 

 Spiraltraade lignede Sædlegemerne hos Mosser, Krans- 

 naale og Bregner, men det var jo dog »uden Ex- 

 erapel«, at saadanne dannedes i »Støvrør«. Han gik, 

 som man seer, ud fra den Forudsætning, at Vandbreg- 

 nerne vare Blomsterplanter, og man kjendte dengang jo 

 endnu ikke Æggjemmerne hos Bregnerne og Padderok- 

 kerne eller nogen af de med to Slags Sporer ud- 

 rustede Kar - Lønboplanter; derfor kan man ikke for- 

 undre sig over hans Ytringer. Først omtrent 1849 blev 

 Traaden ved Hofmeisters Undersøgelser knyttet mellem 

 Vandbregnerne og de lavere Lønboplanter og hine ud- 

 stødte af Samfundet med Blomsterplanterne. 



For at oplyse, hvorledes Reduktionen skrider fremad, 

 ville vi tilsidst omtale Selaginellas Udvikling, der 



