108 



begge Kjøn ere vingede og frembringe , naar de gynge 

 sig i Lutten i de smukke Sommernætter, en bevægelig 

 Illumination, der gjør en særdeles smuk Virkning. Man 

 kjender ogsaa en stor Mængde udenlandske Arter af 

 Lampyrider, som rimeligvis alle lyse mere eller mindre, 

 men de staa dog i denne Henseende alle langt tilbage 

 for de lysende Sme Idere eller Cucujoer, som bebo 

 det tropiske Amerika (Elater v. Pyrophorus nocti- 

 lucus L. , over T' lang; en mindre Art i Cayenne be- 

 nævnes E. phosphorinus). Man forsikrer, at det Lys, 

 som udstraaler fra dem, er saa stærkt, at rejsende ofte 

 benytte det til at vejlede sig om Natten, og at man kan 

 læse de mindste Bogstaver derved*). Om de store og 

 smukke Cicader med det forunderlig opsvulmede og 

 forlængede Hoved, som man har givet Navn af Lys- 

 Cicader eller Lygtebærere (Fulgora), virkelig be- 

 sidde den samme Egenskab, er endnu uvist; Sibylla 

 Merian fortalte det, som bekjendt, om den sydamerikanske 

 Art, som deraf tik Navnet F. lanternaria, og tilføjede, 

 at Skinnet skulde udgaa fra hint mærkelige Hovedparti; 

 men Sandheden af hendes Beretning er bleven bestridt 

 og benægtet af en lan2 Række Vidner; den stadfæstes 

 imidlertid af enkelte (f. Ex. Linden**), og de positive 



■| En tredje lysende Billetorm er maaske Slægten Paussus, smaa 

 Biller, der leve i Myreboer i Tropelandene. I det mindste for- 

 tæller Afzelius, at en P. sphærocerus, der en Aften faldt ned 

 i hans Værelse i Sierra Leona paa et Stykke Papir, udstraalede 

 Lys fra de Kugler, hvormed dens Følehorn ende, og at den holdt 

 disse Lygter frem foran sig, naar den bevægede sig. Dette kunde 

 unægtelig være en meget hensigtsmæssig Ting for et i Mørke levende 

 Insekt; men Arten er aldrig senere bleven gjenfundet, Afzelius's 

 Iagttagelse følgelig heller ikke bleven bekræftet. (M. A.). 



") En slig bekræftende Beretning vil man f. Ex. finde i 2det Bind 

 af 'Proceedings of the Royal physical Society of Edinburgh«, S. 102; 



