111 



at gnide dem med en lysende Smelder, og en anden 

 gammel Forfatter fortæller om nogle Skjælmer, som paa 

 denne Maade søgte at kyse Kvinderne ved pludselig at 

 vise sig for dem i Mørke med illuminerede Ansigter.« 



»Vi ville ikke her opregne alle de Hypotheser, 

 hvortil Fysiologerne have tyet for at forklare Insekternes 

 Lysen. Nogle have antaget, at disse Dyr kunde op- 

 hobe i sig Lyset fra Atmosfæren , og derpaa senere 

 give det fra sig igjen; men det er let ved Forsøg at 

 godtgjøre, at et længere Ophold i Mørke (8 — 9 Dage 

 f. Ex.) ikke hindrer dem i at straale med deres sæd- 

 vanlige Lyspragt. Andre have antaget, at Lysudviklingen 

 hidrørte fra en Nervevirksomhed, hvorved der udvikledes 

 Elektricitet. Kølliker, som har hævdet denne An- 

 skuelse, støtter den især paa, at enhver Nervepirring ved 

 mekaniske eller kemiske Midler, Varme o. s. v. fremkalder 

 Lysudviklinger, og at en lysende St. Hansorm, anbragt 

 paa Multiplikatoren, frembringer et Udslag af Magnet- 

 naalen. Men som bekjendt ledsages enhver kemisk Virk- 

 ning af galvaniske Fænomener, og K.s Iagttagelse kan derfor 

 meget godt stemme med den Anskuelse, der støttes af 

 en stor Mængde paalidelige Kjendsgjerninger, at disse 

 Lysudviklinger have deres Grund i Forbrændings- 

 fænomener.« 



»Mac air e, som har anstillet meget lærerige Forsøg 

 over denne Sag, har saaledes seet, at det af en St. 

 Hansorm udtagne lysende Stof slukkes snart, naar det 

 ved Luftpompen unddrages Berøringen med Luften, men 

 tændes paa ny, saa snart der atter gives Luften xAdgang 

 til det. Han anbragte ogsaa en levende Lampyris i 

 et lufttomt Glasrør; Dyret døde snart deri og lyste saa 

 ikke mere, selv efter en svag Opvarmning; men da 



