114 



deri, og dets Iltningsprodukter synes ikke at være andet 

 end Kulsyre. Klor, Svovlsyre, Kali, Alkohol,^ Æiher 

 02 mange andre kemiske Midler berøve det straks dets 

 lysende Egenskaber og bringe det til at koagulere (løbe 

 sammen). Det opløses i Kali, men ikke i Alkohol eller 

 Æther, ligesom Æggehvidestoffet, men farves ikke rødt 

 i Svovlsyre eller Sukker som dette; ved at forbrænde 

 udvikler det Ammoniakforbindelser. Det er altsaa en 

 kvælstofholdig og kulstofrig organisk Forbindelse, der af- 

 sondres af Lysredskabernes Celler, og dets Lysevne hid- 

 rører rimeligvis fra lignende Egenskaber som de, der give 

 trøsket Træ og visse andre kulstofholdige Stoffer den 

 Evne at udbrede et mere eller mindre stærkt Lysskjær 

 under deres langsommelltnings- eller Forbrændingsproces. » 



Saa vidt Milne Edwards. Vi skulle hertil knytte 

 nogle specielle Iagttagelser, som dels stadfæste, dels 

 ogsaa modificere de Resultater, hvortil de tidligere Ex- 

 perimentatorer vare komne. . Den berømte engelske Zoolog 

 og Anatom Newport har saaledes efterladt sig nogle 

 ufuldendte Undersøgelser*) over St. Hans-Ormen (Lam- 

 py ri s noctiluca), hvoraf vi ville uddrage, hvad der 

 særlig handler om dens Lysen, og kan i forbigaaende 

 berøre, hvad der angaaer dens andre Livsfænomener. 

 »I det sydlige England viser St. Hansormen sig i Al- 

 mindelighed først omtrent midt i Juni, efter at den har 

 tilendebragt sin Forvandling; fra dette Tidspunkt indtil 

 Slutningen af Juni eller Midten af Juli findes den i 

 Mængde paa græsklædte Skraaninger, langs med Veje og 

 Stier, hvor der er Læ, og paa Siderne af Jorddiger, især 



') OfTenliggjorle 1855 af det Linne'iske Selskab i London. 



