116 



samme Øjeblik Insektet falder til Ro efter at have be- 

 væget sig, især efter at det er krøbet op paa et Græs- 

 blad eller en anden fremragende Gjeustand; man vil da 

 ofte se Insektet krumme Enden af Bagkroppen ivejret 

 for at vise Lyset saa meget som muligt, snart til højre, 

 snart til venstre, som for at lede den omstrejfende fly- 

 vende Han paa rette Vej. Selv naar Hunnen ligger 

 ganske stille paa Jorden i nogle Minutei , har den Bag- 

 kropspidsen drejet til den ene Side , saa at den kan 

 blive ved at vise Lyset i sin hvilende Stilling; men ind- 

 finder Hannen sig fremdeles ikke, bliver den sjelden sid- 

 dende eller liggende længe i samme Stilling, men skifter 

 idelig med at vandre omkring og at hvile sig, og lader 

 sit Lys funkle stærkere og stærkere med smaa Mellem- 

 rum. Jeg har iagttaget Lysudviklingen gjentagne Gange 

 baade hos Insekter i deres naturlige Omgivelser og i 

 Fangenskab, men jeg er ikke tilbøjelig til at betragte 

 den som en umiddelbar Villiesytring, snarere som en 

 Ytring af Instinktet , fremkaldt umiddelbart af vitale 

 Aarsager, og paa samme Maade betragter jeg den for- 

 mentlig vilkaarlige Slukning af Lyset i det Øjeblik, de 

 fanges eller komme i pludselig Berøring med et fremmed 

 Legeme. Hele Legemet bliver da trukket sammen og 

 forkortet, især paa Bugfladen; dels skydes de lysende 

 Led ind i hinanden, dels blive Lysredskaberne indeni 

 dem trukne bort fra Huden (ikke, som Murray og 

 Miiller antoge, skjulte bagved uigjennemsigtige Dele); 

 maaske hidrører Formørkelsen dog ogsaa fra, at Nerve- 

 virksomheden unddrages dem og anvendes paa Musk- 

 lerne. Saaledes kan, hvad der skyldes rent vitale og 

 fysiske Aarsager , faa Udseende af at være en vil- 

 kaarlig Villieshandling. Denne Forklaring vinder i Sand- 



